410 



hvilket närmast hör sainmau med fno.-isl. nom. 'kylc(k)r ^). 

 Ett kriterium på ordets ursprungliga karaktär af ?f-stam gif- 

 ves i ags. cwicu (cucu) 'lebendig', jfr ftVis. fs. quik. Det i 

 isl. IcuiJcuan Icylcuan framträdande stamslutande /r-ljudet 

 härrör från den parallella ?/a-stammen, som å germ. botten 

 för öfrigt kvarlemnat spår i fht. formväxlingen queh: queck, 

 i det sistsagda form i och med sin geminata framstår som 

 gammal -»/a-stam. Fornvästn. nom. hylcr förhåller sig då till 

 den faktiska i(-stammen ags. cwicu (= ffris. fs. quih, fht. 

 queh, isl. kuikr) som det ofvan berörda got. angivits till fiud. 

 amhii- '^). Denna ^/«-stam förklarar äfven «-omljudet hos de 

 fht. formerna (fsv. utvecklingen hwiker >• "■'hveker > hwekher 

 — jfr fda. quik: quey — däremot låter förklara sig enligt en 

 specifikt fsv. ljudlag, hvarom se Noreen, Aschw. Gr. § 115,i). 

 Jämsides med ?fa-stammen *kifek>ia- går en germ. stamf. 

 *kuiija-, som är uppvisad blott i got. qiiis 'lebendig^ men äger 

 talrika motsvarigheter i utomgerm. språk: jfr lit. gi/vas 

 (*gluo-), fksl. zivii, fir. hiu, héo, kymr. hyw, bret. heu, osk. 

 hivo-y lat. vlvtis ^lebendig'', gr. (ifog 'Leben', find. j7^Y?,- 'leben- 

 dig' af en ieu. rot ^2^^ 'lefva', för öfrigt uppvisad i fksl. 

 ziva, lat. vivo, tind. jlvati o. s. v. (med präsensbildande ij, jfr lat. 

 vivo perf. vixi). Jämte ?/a-stammen gf/vas bevaras emellertid 

 i litauiskan en därmed afijudande ^f-stam gai-v-iis 'munter', 

 tillika grundord för lit. gaivmti 'erqvicken' ^). P^n i afseende 

 å rotafljudet häremot svarande germ. adjektivbildning före- 

 ligger i no. dial. kveik 'frisk,! livlig, opfrisket', som i fno. 

 blott framträder spårvis, men af dessa raster att döma, ur- 



^) Angående den foruvästu. och fsv. ibrmviiilingen inom detta 

 adj. jiiniföre man Noreen, Aisl. Gr.^ § 72,ii; 220,2, Aschw. Gr. 

 § 71,2. 



^) Jfr Zupitza, Gutturale p. 99. 



•^) Jfr Persson, Wurzelerw. p. 155. 



