414 



värkligen existerat, tillåter den en förklaring, analog med 

 den, som gafs i fråga om got. norainativerna suts och mers, 

 hörande till w-stammarna sutu- resp. mCtru- (se i det föreg.), 

 d. v. s. formen kan uppfattas såsom tillkommen genom gene- 

 ralisering af /a-formerna i ett w-stamsparadigm. Då nämli- 

 den sagda nominativer lämna kriterier på en genomförd 

 flexionsöfvergång från ?<- till ja-deklination i 4. århundradets 

 gotiska språkform, kan en metaplasm af samma art i enskilda 

 fall antagas ha förekommit äfven i den med Wulfilas got. 

 ungefär samtidiga urnordiska språkform, som enligt Thomsen 

 representeras af den äldre gruppen af nord. lånord i- lapp- 

 skan. Emellertid är ofvan förutsatta tolkning af la. ärvas 

 såsom återspeglande urnord. '■^arivis icke den enda möjliga. 

 Enligt lappskans ljudförhållanden (se Thomsen, Einfluss p. 102 

 f., Wiklund, Urlappische Lautlehre p. 54) kan la. ai-vas 

 Ijudlagsenligt äfven reflektera en urnord. nom. *arivu2 ') (jfr 

 t. ex. la. ajras = got. airus, la. gjelas = isl. hiolr <C *Jceluz, 

 la. valas = got. valus) och skulle som sådan innebära en 

 evident bekräftelse på riktigheten af min ofvan gjorda u- 

 stamsdeduktion (jfr artiklarna urn. ^smäivu-, ^aujm- i det 

 föreg.). 



urg. *5ar/ia-: C^^aru-) ^^ar//?^-; fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr^.) 

 gorr (^^arivu-), gerr, gmrr, gerr, (*^arivia-) 1) 'fuldkommen^ 

 2) 'beredt, fserdig', 3) äfven i bet. 'forarbeidet' = smidaör: 

 jfr advv. ggrua : gorua, gerua 'tilfulde, aldeles^ ggrsamliga : 

 g0rsamliga, gersamliga d. s., ggrla : gorla, gerla 'til Fuld- 

 kommenhed', adj. ggruallr : goruallr, geruallr 'al uden Und- 

 tagelse'. I fsv. motsvara gor (1 gg), gar (efter former ss. 

 ack. sg. f. garva), grjr (antingen = isl. ggrr eller = gurr) 



^) Hos Wiklund, Laut- und Formeulehrc der Lule-lapp. Dialekte 

 p. 86 har Lule- la. arvas i själfva värket återförts pä en urn. nom. 



*arivaz ol. ''ariruz. 



