418 



Galle, Altsächs. Gr. § 214, Sievers, Ags. Gr.^ § 301, Kluge, 

 Nom. Staramb.2 § 186). I ags. förekommer emellertid enligt 

 Sweet, The stud. dictionary of anglo-saxon, jämte släiu en 

 form slfhu, hvars stamvokal endast kan tolkas som uppkom- 

 men genom 2-omljud af d, enär vgerm. aitu Ijudlagsenligt 

 blef ags. chu (se Sievers, Ags. Gr.^ § 62 jämte anm.). Denna 

 ags. formväxling häntyder på en till grund liggande gammal 

 ?(-stam '"^slai-iiu-, som i sin (a-stamsform å nordisk språk- 

 botten återspeglas af det i-omljudda fno.-isl. slér = urn. 

 ^sluwia-. Från denna i*-stam kunde i för sig äfven de fht. 

 och fs. «'a-stamsformerna förklaras, men sannolikt represen- 

 tera de dock en gammal ^fo-stam såväl med hänsyn till att 

 en ^(-stam i fht. och fs. snarast skulle framträda med ja- 

 stamsform som i betraktande af att en ?ra-stam äfven möj- 

 ligen förekommit i urnordiskan, att döma af Lule-lappska 

 lånordet slarve- 'schwach', som enligt Liden, Uppsalastu- 

 dier p. 81 not 2 ^), representerar urn. ^slaiim-. Anta- 

 gandet af en germ. ^(a-stam stödes indirekt däraf, att 

 flera utomgerm. språk bevara motsvarigheter därtill. Med 

 frångående af min Nominalbildning L p. 19 gifna etyrno- 

 logi till ifrågavarande adj. och dess afljudsform fno.-isl. 

 sliör förbinder jag — i likhet med Brugmann, Grundriss L 

 91, IL 127, L2 726, Kluge, P. Grundriss L^ 371, Wbch» 

 'Schlehe' — detta ord numera med gr. Åai-(f)ö-g, lat. 

 laevo-s, fksl. Uvu 'vänster', en sammanställning, som från for- 

 mens sida icke möter något hinder, enär ieu. orddubbletter 

 med och utan uddljuds-s som bekant äro ytterst vanliga, och 

 som äfven från semasiologisk synpunkt är antaglig med hän- 

 syn till parallellismer sådana som fht. Ignha f. 'linke Hand', 



^) Tidigare har Liden hos Wiklund, Lule-lappischcs Wörterbuch 

 äfvensom i Laut- und Formenlehre der Lule-lapp. Dialekte p. 91 



förutsatt en urn. stam slciilli- (isl. *sl('rr). 



