427 



I fråga om ofvaii berörda parallellism mellan ijo- och 

 4<-stammar förtjäna — synes det — ännu följande trenne 

 adjektiv att tagas i skärskådande, ehuru den supponerade 

 suffixväxlingen i dessa fall är tämligen osäker. 



urg. ^^laium- : "^^launu-, ^^lauiö-: fno.-isl. (Eg. Vgf. 

 Fr.2) gloggr 1) 'skarpsynt, skarpsiudig'', 2) 'sparsam, karrig, 

 n0ieregnende\ 3) 'klar, tydelig* (ack. sg. m. gUgguan) af en 

 nordisk stf. ^glaggwia. Noreen Aisl. Gr.^ §§ 72,-, 246,2, 353 anm. 

 1, anför en it-omljudd sidoform gloggr, livilken enligt Bugge, 

 „Bemcerkninger" till Fritzners ordbog^ p. 1101, dock icke med 

 säkerhet kan påvisas i literaturen. I nno. dialekter mot- 

 svara (enligt Aas. o. Rossj formerna glögg, glcegg, glegg 1) 

 'skarpsynt', 2) 'skarpsindig, klog", 3) 'forsigtig, noieregnende', 

 4) 'folsom, sensiber. Från fsv. anför Sdw. adj. gUegger 

 'skarpsynt' äfvensom adjektivafledningen gluggotter d. s., 

 hvilket förutsätter ett grundord *glugger, sannolikt identiskt 

 med fno.-isl. "^glgggr; från nsv. dialekter (Finl.) meddelar 

 Rietz ett adj. glögg 'liflig' (osäkert om = isl. ''^gloggr 1. 

 gloggr ?). Å dansk botten möter samma adj. i ä. da. (Kalk.) 

 glu {= isl. * gloggr J 'skarpsynet', hvilket äfven ingår i glwactig 

 med s. bet. (jfr Kock, Arkiv V. 96). Ofvan berörda form- 

 växling låter förutsätta en nordisk M-stam ^glaggwu- (fsv. 

 glugg-, ä. da. glu, glug-), resp. /a-stam '^glaggida- (fno.-isl. 

 gloggr^ nno. glögg, glegg, fsv. glcegger), ett adj. som utom- 

 nordiskt representeras af got. glaggivus, uppvisadt som grund- 

 ord för adv. glaggicuba 'genau' (Lucas I. 3). Jämte denna 

 1 gång belagda w-form förekommer en likbetydande a-form 

 glaggnaba, äfvenledes ett ån. hy. (Lucas XV. 8). Samma 



K. Z. XI. 164, 173, J. Schmidt, Vocalismus II. 26, Tanim, Sveuska 

 ord belysta geuoni slaviska och baltiska spr. p. 19 (Upsala Univ. årskr. 

 1881) skulle denna hufvndsakligen nordgerm. ordgrupp bärröra från 

 slavisk källa. 



