429 



således i urgerm. existerat en häremot svarande svag afljuds- 

 form i adj. *slaiaja- (<C^5lci-y:a-). Såsom etymologiskt hit- 

 hörande nämner jag bl. a. ännu fno.-isl. gluggr m., gluggi 

 m. 'Aabning', fsv. glugger m., glugga f., nsv. glugg d. s., 

 nsv. dial. glugga 'titta' (Vendell: Pedersöre-Purmomål), no. 

 dial. gluggja d. s. 



Sannolikheten af denna i och för sig antagliga etymo- 

 logi förringas dock i afsevärd grad genom en afvikande tolk- 

 ning hos Brugmann, Grundr. 1. 2 p. 331,610. B. betviflar öf- 

 verhufvud riktigheten af den hittils allmänt omfattade teorin 

 om en urgerm. skärpning af n till im i ställning efter kort, 

 hufvudtonig vokal. Got. glaggirö isl. gluggr kan förbindas 

 med lit. zvilgeti 'glänzen, blicken', under förutsättning att 

 ieu. rotstadiet ghulg^Ji- blifvit ghlug'lh-. Afljudsformen "^slcin- 

 (5)ii(^- i glf^ggxö vore nybildning. 



Fno-.isl. (Eg. Vgf. Fr.^) doTckr 'mörk, dunkel' (jfr hos 

 Larsson, Ordförrådet: deocJcr) fattas af Noreen Aisl. Gr 2 §§ 

 72,3, 207,3, Urg. Lautl. 100, Kluge, Wbch^ 'dunkel', Tamm, 

 Et. Ordb. 'dunkel' som fullt identiskt med flfris. diunk (nord- 

 fris, djojilc, joiiJc) d. s. och reflekterande en germ. stf. *äinhfa- 

 (förgerm. ^dhenguo-). Den supponerade grundformen är emel- 

 lertid sannolikt oriktig vidkommande den nordiska formen. 

 Ordet kvarlefver nämligen i ett flertal nyno. dialekter (Nord- 

 hordland, Hardanger, Romsdal, Sendmore) under formen dokk 

 1) 'dunkel eller mat i Farve eller Lys, ikke klar', 2) 'om 

 Steder: ede, livlos, trist' (se Ross), på grund hvaraf Bugge i 

 „Bemserkninger" till Fritzner^ förutsätter tillvaron af en fno. 

 sidoform doJcJcr. Därjämte bevara andra nyno. diall. adjek- 

 tivformen fno. dokhr : Ross uppgifver dolck, dekk (jfr hos 

 Egilsson isl. dekhr) = dokh 1) och 2), doJcksleg = dohk 2) 

 från Sendhordland, Gudbrandsdal, Nordfjord. Dessa no. växel- 

 former låta förklara sig analogt med sådana redan i det 



