430 



föreg. behandlade växlingar som nno. nogg (= fno. ^hngggr^ 

 nsv. nagg, ags. h7iéaiv) : nno. noggr, fno. Imaggr o. s. v. af 

 en stf. hnaggivu- : hnaggnia-; nno. snogg (= fno. snoggr) : 

 nno. snogg, snegg (= fno. sn0ggr) af en stf. snaggwu- : 

 snaggivia-, d. v. s. formerna fno.-isl. *do]ch- : dBhhr, nno. 

 dokk : dokhj deJck utgöra med stor sannolikhet raster af en 

 förnord. i^-stam dmihnc- : äanhjid: De fris. formerna däre- 

 mot återspegla en germ. stf. '*dmk>/a-, som väl förhåller sig 

 till nämda tt-stam som urn. *^erna- i fno.-isl. gigrr, fsv. 

 gior till ti-st. "^^arnu-, *^arwia- (se i det föreg.). 



I etymologiskt hänseende sammanhänger ifrågavarande 

 adj. närmast med de annat rotafljud uppvisande fht. timchal, 

 nht. diuikel, fs. dunlcar, It. diinher, ndl. donJcer 'dunkef, 

 väl äfven — trots betydelsedifferenscn — med nno. dial. 

 dunkjen (dynkjen) 1) 'lidt fugtig og tung, halvtor, om Ho, 

 Klaeder\ 2) 'om Luften : lummer, fugtig-hed, indestsengt, 

 kvalm", 3) 'kvalm, ufrisk, lidt muggen, om Madvarer', nsv, 

 dial. dunken 'unken, möglad' (eg. 'fuktig') samt engl. dank 

 'fuktig'. Till denna ordrupp har man kanske ännu att ställa 

 lett. dangci 'kotige pfutze, morast', fno.-isl. c^o^ä; 'Fordybning 

 i Landskabet" (jfr folkspråkets dokh), nsv. dial. dank 'sankt 

 ställe, fuktig mark' (jfr Zupitza, Gutturale 89). I fråga om 

 betydelseutvecklingen 'dunkel — fuktig' må här hänvisas till 

 följande parallellismer: ndl. donipig 'mörk, dyster' (jfr domp 

 'ånga, dunst, rök') jämte 'fuktig', engl. damp 'dimmig — 

 fuktig', vidare find. dhiis-ara 'grå, dammig', lat. fus-cus 'dun- 

 kel, dunkelbrun', furvus (fus-vus) 'kolsvart, mörk', hvilka 

 äro afledningar af samma rot som ingår i engl. dusk 'mörk, 

 dyster' (ags. dosc ? idem), möjligen äfven i mengl. dosk deosc, 

 nsv. dusk 'duggregn', duska 'dugga' ^). 



') Jfr dock ang. de svenska formerna Tamni, Et. ordb. duska . 



