436 



ti-sii-), bland de sannolika-, ^aldu- (: got. gilpa 'Sichel'), 

 hnappu- << *k7iap-nu- ^) (*lcnah-nu-); jfr dessutom ags. wöd : 

 icéde Viitend' (*ivödii-? : find. vat- 'erregt sein"). 



Som paroxytona framstå däremot följande adjektiv, hos 

 hvilka den ponerade w-stamskaraktären emellertid endast kan 

 betecknas som mer eller mindre sannolik : åujiu "^öde', åujm- 

 'lätt', möpu-j tähu, hdirsu-, smCehu- hlåujm-, spähu-. Dessa u- 

 adjektivens betoningsregel motsägande formationer få väl åtmin- 

 stone delvis — analogt med ofvan berörda fall af afljudsväxling 

 — • anses uppkomma genom utjämning mellan positivens och 

 komparativens ursprungligen skilda aksentlägen. Den till adj. 

 smcehu- hörande grammatiska växelformen smiemi- (urn. 

 smäwu-, smäni- i la. mubvaz, smävva) innehåller en remi- 

 niscens af positivens regelrätta suffixbetouing. 



Genom antagande af en analog formutjämning mellan 

 komparationsgraderna kan, enligt min tanke; äfven följande 

 adj. tillfredsställande förklaras. 



Fno.-isl. lygn 'stille, rolig (om vädret)', med 2 belägg 

 (se Vgf. o. Fr.2), fortlefver i nisl. (I)orkelsson, suppl. III) 

 under formen lygn 'stille, rolig (om Vandet og Luften)', men 

 uppvisar i nno. dialekter (Aas.) en oomljudd form lögn 

 1) 'stille, rolig, isaer om Vandet', 2) 'rolig i Sindet, spagfaer- 

 dig, lempelig'. Å östnordisk botten äger adj. följande parallel- 

 ler: fsv. (Sdw.) lughn 'lugn, stilla, om vind och vatten"* (med 

 ett flertal belägg), nsv. Iug7i 1) 'stilla, om luft och sjö', 2) 

 'fig. : sorgfri, bekymmerfri, okvald'; jfr i dalmålet (Noreen, 

 Sv. Ldsm. IV. 2 : 11(3) lygn jämte lugn; ä. da. (Kalk.) lugn 



^) Enligt gängse uppfattning inträdde den urg. assimilationen 

 af ?i-suffixet endast då detta var betonadt. Jfr dock O. von Friesen, 

 De gerra. raediagemiuatorna p. 118 f. (Upsala Universitets Årsskrift 

 för 1898), som — cliuni visserligen utan närmare motivering — 

 vill draga riktigheten af denna åsikt i tvifvelsmål. 



