444 



dig'. Angående etymologin järaföre naan Uhlenbeck Beitr. 

 XX. 563 f. 



Fno.-isl. dyggr (ack. sg. m. dygguan) "^tro, trofast, ret- 

 skatfen' (Fr.^), af osäkert etymon: se Tamm, Et. sv. ordb. 

 •dygd\ 



Fno.-isl. feigr 'Dodeu nser, som ikke kan iindgaa den' 

 (Fr.2); fsv. (Schl.) fegher 'bestämd till en snart inträffande 

 dikV; fda. (Lund) fegh d. s., ä. da. (Kalkar) : feg 1) 'kselen, 

 omskindet', 2) 'ukysk'; jfr å Rökinskriften ackusativen fai^ian 

 sunu äfvensom ags. /i^.je, fs. fcgi^ fht. feigi, mht. veige 'vom 

 Sckicksale z. Tode bestimmt'. Beträff. etymon se Zupitza, 

 Gutturale p. 189! 



Fno.-isl. fikr blott i fiMuni^ dat. pl. användt som adv. 

 i bet. 'sserdeles, overmaade' (Fr.^), eg. väl 'ifrigt, häftigt', 

 jfr vb. fikiast 'vsere sserdeles begjserlig efter noget', fsv. 

 flkia 'ifrigt sträfva, fika, skynda', nsv. fika. 



Fno.-isl. gestr 'bitter' (Fr.^), mht. garst (jfr nht. garst-ig) 

 'ranzig, verdorben schmeckend'' (se Noreen, Arkiv I. 168 not 

 1). Till etymologin Bechtel, Bezz. Beitr. I. 174, Liden, 

 Beitr. XV. 509. 



Fno.-isl. gncéfr 'sublimis, ragende höjt i Vejret' (Fr.^) 

 jfr vb. gncéfa (ad o. fö) 'råge höjt op i Vejret'. 



Fno.-isl. gnépr = gncéfr eller 'oprort i Sindet, barsk?' 

 (Fr.2); jfr vb. gnépa = gnéfa. 



Fno.-isl. gneypr 1) 'heldende, ludende föröver', 2) 'oprert 

 i Sindet, barsk' hör möjligen till ett förloradt stv. gnupa 

 (gnatip), jfr kaus. gneypa 'boie, nedboie, knaekke', gnupr m. 

 'höjt, steilt med Överdelen fremover haengende Fjeld', gnup- 

 leitr 'med boiet Hoved og nedad vendt Aasyn'. 



Fno.-isl. greypr 'grov, grum, haard'; jfr (?) vb. greypa 

 'indfelde noget i en anden Gjenstand, i en Fals'. 



Fno.-isl. hryggr 'bedrovet*, fda. (Molb.) ryg d. s.; jfr 



