421 



gående sammanställningen af fht. gruo o. s. v, med lat. 

 rävus jämföre man senast Hirt, Der idg. ablaut p. 80, som 

 härleder orden i fråga från en 2-stafvig förieu. bas gheré 

 'glänsa' i fksl. zzreti 'sehen', lit. zereti 'strahlen', gr. xäqoTtoq 

 "^strahläugig' '). Huruvida adj. i fråga äfven sammanhänger 

 med fno.-isl. groy {*granja-J 'Tispe, Tseve' (eg. 'grauer 

 Hund'?) — såsom Noreen Urg. Laut. p. 59 antager — för- 

 blir osäkert. 



urg. *hlä>-ua-: *hla'-mi-: fno.-isl. (Eg. Vgf. Fr.^) hlér, 

 ntr. hlfétt 'blid, mild, om Veir og Vind' har man med rätta 

 förbundit med flit. luo (fl. läiuer), mht. lä (fi. läiver), nht. 

 lau, ndl. lauw 'ljum, tepidus' af en ^/a-stam hlce-ua- (seSchade, 

 Wbch2 535 b, Kluge, Wbch« 'lau , Nom. Stammb.^ § 186). 

 Förhållandet mellan den vgorm. /fo-stammen och nord. ia- 

 bildningen låter förklara sig analogt med de ofvan meddelade 

 parallellerna mellan m- och t*-stam, om man tager hänsyn 

 till en hithörande oomljudd nord. biform ä. da. lå 'ljum', 

 som förut icke torde blifvit beaktad. En häremot svarande 

 fornvnord. form *hldr synes böra förutsättas som grundord 

 för verbura inchoat. Jiläna 'blive mindre köld' Fr.^ (jfr nno. 

 dial lie7ia 'blive mildere, om Veiret, blive Toveir' och ny- 

 ländska lä?ia 'aftaga, om storm eller oväder, äfven töa' 2), 

 väl afledda från paralleller (nno. Ice) till det i-omljudda fvn. 

 hlér), liksom väl äfven för subst. hläka f. 'Toveir' (= no. 

 IceJca), en nordisk Ä;-derivation ^). Formväxlingen ä. da. lå 

 foo.-isl. *hld7' : hlcér förklarar jag ur en urnord. t<-stam 

 hläwu- (hlmvja-), kontaminationsprodukt af ?^;a-stammen hlcé- 

 ua- och en tt-stam *hl(é-u-, n. sg, f. *hl(e-m (st. *hl(é-uiö-). 



^) Annorlunda, men knappast riktigt hos Fick 1. c. 

 ^) Jfr Vendell, Östsvenska monografier p. 102. 

 3) Jfr Kluge, Nom. Stammb.^ § 213. 



