Eura. 7 1 



näkyy jälkiä ikäänkuin niiden ympäri olisi ollut messinki- 

 lanka kierrettynä (kuv. 38). Kuinka pitkä sekä itse miekka 

 etta käden sija lienee ollut, ei voi päättää, sillä vaikka miekka 

 oli eheä löydettäissä, oli löytäjä sen murrellut pieniksi kap- 

 paleiksi, nähdäkseen mitä sen sisässä on; kaikki kappaleet 

 eivät enää olleet tallella (Miekka näyttää olleen aivan sel- 

 lainen kuin Hist. Ark. III, taulu I, n:o 3). 

 Samasta paikasta löytyi 



29. Pronssinen solki, samanlainen kuin Pappilanmä- 

 estä (kuv. 56). 



30. VasMpellin sarkqja, naulanrei'illä varustetuita; luul- 

 tavasti hevosen kaluista (kuv. 52). Sama löytäjä oli muitakin 

 pienempiä kappaleita siitä löytänyt, mutta ne eivät olleet enää 

 tallella. Samasta hietahaudasta oli torppari Tervasmäki muu- 

 tama vuosi sitten löytänyt „kyynärän pituisen nuolen" (ehkä 

 keihään kärki), mutta sekään ei ollut enää saatavissa. 



Paitsi näitä, kuten jo edellä mainittiin, on tästä löy- 

 detty kappale toisensa perästä pitkin aikoja. Muista edellä 

 kerrotuista hautapaikoista ei ole muinaiskaluja löydetty muu- 

 alta kuin Krouvilan kartanon älta, mutta tieto niistä on ai- 

 van hämärä. Useimmat näistä kummuista ovatkin aivan 

 koskemattomia. Mutta siitä yhtäläisyydestä, mikä niissä ole- 

 villa hautakuopilla on Pappilanmäen ja Käräjämäen hautain 

 kanssa, voinee varmuudella päättää, etta ne övat samanlaisia, 

 ja ehkä samanaikaisiakin kalmistoita. 



Kuulkaamme nyt vähä, mitä kansa niistä kertoo. Yli- 

 pään on Eurassa vallalla se mielipide, etta ne övat sotaväen 

 hautoja. Kerrotaan, etta mainituilta mäiltä on sodittu toi- 

 selta toiselle, ja etta kaatuneet sotamiehet övat kaluineen pai- 

 kalle haudatut. Tämä puhe ei tietysti pidä kutiaan, vaan 

 on se pelkkää mielikuvitusta; samoin kuin monessa paikassa 

 kertomukset, etta hiittenkiukaat övat siitä syntyneet, etta 



