Ulvila. 123 



anririgon säteitä, on ripoiteltu keiholehtiä, valkeita ja kel- 

 taisia lumpeenkukkia, ja siinä kasvaa karhunputkia, väinön- 

 putkia, anisruohoja ja hanhikkia, sekä rannat joen molemmin 

 puolin övat koristetut verunikoilla, sumalaisten muistokukilla, 

 samaten on Isosaunan luoto koristettu lukemattomilla maan- 

 muuraimen kukilla, ja Pappilanluoto ylpeilee punaisista ja 

 mustista viinamarjapensaistaan, tuomistaan, pihlajistaan y. m. 



Nyt mennään Warvinkorvaan, johon kaupungin veneet 

 saapuvat: knningas valitsee kuitenkin omansa. Gödik Fincke, 

 Eälkfjäfdin, Thureborg'in, Norrbyn y. m. herra, ja kreivitär 

 Flemming, Herregärdin, Stenbyn, Ohlsbölen y. m. rouva, sei- 

 sovat Ruosniemen rannalla ja odottavat kunnes soitetaan ja 

 knningas astuu maalle; silloin seiidun nuoriso ja lapset, kau- 

 nistetnt kukkaseppeleillä, kukkavihkoilla ja kiehkuroilla, heit- 

 televät knkkia tielle, ja kylään vievän knjan sunssa tapaa 

 knningas koko hääjonkon, nuoret ja vanhat. 



Maalainen häähnone on kallioidcn snojassa, vanhain 

 koivuin, i'äkästen leppäin ja poppelipniden ympäröimä. Pääs- 

 kyset pitävät serenadiaan (iltalauluaan). Knningas hyppelee 

 morsiamen kanssa, joka lanlaa: „Knningas Kustaasta paljon 

 pidän, vaan ruusna en nnhota koskaan! ik Jnhla lopetettiin 

 paimenten esittämällä torvimnsiikilla ja knningas riemnitsi. 



Takaisinpalaus. 



Sitte kun kaupunki oli tullut katsotuksi, tapahtuu ta- 

 kaisinpalaus erään tiilitehtaan ja pikipolttimon ohitse, joissa 

 liekit leimuavat, — Gierstenniemeen Herralahdella ; siellä 

 pormestarin katiskat seisovat kuivalla maalla, Eras laiva 

 juoksee teloiltaan; muutamat pojat, jotka venheellä vellovat, 

 övat liukkumaisillaan, mutta heidät pelastaa yksi soutaja. 

 Krapuja pyydetään uppolipoilla; ja eras orpopoika saa kali- 



