Ulvila. 127 



Anolan suuri ja kaunis allodiali-säteri, joka on vanhimpia 

 herraskartanoita maassamme. Sen omistajia vanhuuteen olivat 

 Hörnit; v. 1544 tuli se Kurki-suvulle. Sen isännistä mainioin 

 oli tuo nuijasodan uros Axel Kurki, jonka hauta on Ulvilan 

 kirkossa. Nuijasodan aikana ryöstivät ja polttivat talonpojat 

 hanen talonsa. — Sunniemen alliodalisäteri on myöskin van- 

 huuteen ollut suurten sukujen omaisuutena, Finckein, Hornien, 

 Hastfehrin y. m. Samaten Saaren kartan o, joka on virran saa- 

 rella, Ulvilan kirkon kohdalla. Pånäs ja Yyteri övat myös 

 vanhuuteen olleet lahjoitusmaina kuninkaiden suosilailla l ). 

 Viimeisen Suomen sodan ajoilta kerrotaan täällä muu- 

 tamia kohtauksia, Pakenevan Suomen sotaväen joukossa sa- 

 notaan olleen suuret joukot pakenevia kansalaisia, varsinkin 

 herrasväkeä, jotka lapsineen ja palvelijoineen olivat tahtoneet 

 puulle paljaalle syödä tien varrella olevat talot. Venäläisten 

 käytöstä täällä yleensä ei moitita. Kokemäellä oli Venä- 

 läinen sotamies omin lupinsa kahminut hopeita erään talon 

 arkusta. Hopeiden omistaja meni valittamaan joukon päälli- 

 kölle, joka jo oli ison matkan päässä eteenpäin menossa; 

 tämä kuitenkin palasi takaisin, pakoitti sotamiehenjättämään 

 hopeat takaisin ja rankaisi häntä ankarasti. Suomalaisten 

 pakomatka oli ollut sangen kiireistä. Näyhälässä oli Suomen 

 sotaväki vaatinut perunoita ja lihaa; emäntä täytti heidän 

 tahtonsa ja pani padan tulelle. Miehet olivat ahkerasti kor- 

 jaimeet valkeaa sen alle, mutta kun perunain toinen puoli 

 västa oli pehmeä, oli Kokemäen aukealta ruvennut Ve- 

 näläisten lakit ja piikit kiiltämään; sotamiestemme täytyi 

 lähteä pötkimään ja jättää keitoksensa Venäläisten syö- 

 täväksi. 



*) Leiniperän ja Fredriksbergin rautatelitaista vrt. Bergsinten- 

 dentens nnderdån. berättelse om jernhandteringen i Finland år 1875, 

 s. 165—8. 



