Ulvila. 103 



lapsilauma ympäröi nyt sitä, mutta ne myös övat imeneet 

 vanhan eukon jotenkin kuihtuneeksi. Laajoja kaistaleita on 

 sen leveistä liepeistä leikelty, niistä pitäjäitä laitettu; emo 

 elelee nyt jotenkin suppeana vanhaii kivikirkkonsa ympärillä. 

 Sen äidillistä hoitoa ala-ikäisinä nauttivat nyt ainoastansa 

 Pori ja Kullaa; Nakkilakin on jo tosin erityisenä pitäjänä, 

 mutta emonsa läheisyyden vuoksi seuratkoon se vielä sitä 

 tässä kertomuksessa. Tässä siis tarkastelemme Ulvilan, Po- 

 rin, Nakkilan ja Kullaan muinaisjäännökset. 



Koko Ulvila ja Porin seudut, Nakkilan kirkolle, övat 

 alhaista maata, ja övat paikoin, — ei pitkiä aikoja sitte, — 

 olleet veden vallassa. Niinpä nähdään eräästä vanhasta Po- 

 rin seudun kartasta, minkä tohtori Ignatius on Upsalassa ta- 

 vannut, etta ne laveat luhdat, mitkä nyt övat Porin kau- 

 pivngin pohjaispuoleila, vielä 1663 olivat aivan veden alla 1 ). — 

 Pakenevan veden perässähän on „Satakunnan kaupunkia", 

 Poria, kolme kertaa siirretty. — Mainittakoon tässä myös 

 erään vanhan käsikirjoituksen 2 ) mukaan, mitä joku kirjoit- 

 taja on seudun vetisyydestä ja Porin alusta arvellut; kirjoi- 

 tuksessa lausutaan : 



„ Porin alku ei ole Kokemäelläkään, kuten luullaan; 

 täällä oli vaan Saksankivi maalle-laskupaikkana niille tava- 

 roille, joita Saksalaiset, erittäinkin Lybeckiläiset täällä myös- 

 kentelivät ympäri maata. Purjehdus siihen aikaan kävi ai- 

 nakin Tyräveteen asti (Tyrväälle), ja mahdollisesti vieläkin 

 ylemmäksi: Pirkkalan kirkon ja Harjun markkinapaikan oliitse 

 aina Wanajaveteen asti, niin etta Birger Jarl tullessaan Hä- 

 meenmaata valloittamaan, saattoi täta tietä purjehtia aina 

 Hämeenlinnaan asti, joka onkin luultavampi kuin se, etta 



*) Kts. Historiallinen Arkisto III. 



2 ) Kirjoitus on luultavasti provasti E. Rosenbachin (f 1807) te. 

 kemä; on säilytetty kirjakauppias Sjöblom-vainajan papereissa. 



