Kiukainen. 89 



mattava seikka on, etta muinaisjäännöksistä rikkaimmat seu- 

 clut — ainakin Länsi-Suomessa övat virtain vierukset (Lapin- 

 joen, Eurajoen, Kokemäenjoen, Norrmarkunjoen y. m.); asutus 

 siis jo vanhimmista ajoista alkaen on lcvinnyt virtoja myöden. 



Ne pienet järvi-lampyet, mitkä Kiukaisissa siellä, täällä 

 pilkistelevät, osoittavat maan vesiperäisyyttä, ja seudun en- 

 tisestä vetisyydestä on useita kertomuksia. Panelian kylan 

 mailla on korpi, jonka rannalla on Aluhsenr annan mähi. 

 Mäen nimestä päättäen ja kertomusten mukaan, on tuossa 

 nykyisessä korvessa ennen aluksilla kuljettu, ja sanotaan 

 siitä löytyneenkin aluksen kappaleita. Laihianjärven tienoille 

 on kansan puheen mukaan ennen särkynyt suolalaiva, jonka 

 kappaleita olisi löydetty. Läheltä Lammijärveä on löydetty 

 vene sylen sy vyy delta maasta l ). Panelian Vähän-Jaakolan 

 maalla oli suosta ruoppaa ajettaessa 3 kyyn. syvyydellä ruo- 

 pan alla savessa tavattu ikäänkuin pellon sarkoja. Samasta 

 suosta oli savea vastassa löydetty siiksen kappaleita. Isosta- 

 suosta oli torppari Kaunisto noin 10 vuotta sitte löytänyt 

 saven rajalta rautakirvecn, joka, löytäjän kertomuksesta päät- 

 täen, oli aivan samallainen kuin pakanuuden aikaisista hau- 

 doista löydetyt kirveet. Kirves oli muutettu nyky-aikaiseksi. 



Kristillisyyden aika. Panelian kylässä on ennen ollut 

 rukoushuone Maflan mäellä; siinä Euran papit kävivät pi- 

 tämässä jumalanpalvelusta. Tuo rukoushuone paloi 1714, ja 

 sen jälkeen luullaan jumalanpalvelusta pidetyn Kiukaisten 

 kylässä, johon sitte 1761 seurakunnan ensimäinen kirkko 

 rakennettiin, sitte kun se oli saanut kappelin oikeudet 1738. 

 Kappelia sanottiin ensin Rautuan kappeliksi. — Kirkossa ei 

 ole mitään mainittavaa; paperille vesimaalilla maalatut „vii- 

 meistä tuomiota" ja „Kristuksen kärsimistä" esittävät taulut 



l ) Vrt. Lindström, Kumo Socken, s. 176. 



