128 Ulvilan kihlakwnta. 



Suomen jälkijoukko oli aikonut polttaa Uotilan sillan 

 Harjavallassa, mutta kun huomasivat, etta oli lähellä huo- 

 neita, joista toisen voisi saada, heittivät tuon tuumansa. 

 Uotilan eukot olivat itkeneet ja parkuneet, kun kuulivat kau- 

 hean vihollisen jo lähellä olevan, mutta meidän sotamiebet 

 olivat rauhoittaneet heitä ja käskeneet vaan antaa viinaa 

 ensimäiselle joukolle, joka heitä seuraa. Emäntä panikin 

 päällensä parasta, astui aittaan ja jakeli sieltä votkaa Ve- 

 näläisille; nämä kauniisti kiittivät ja olivat varsin siivosti. 



Huopilan sillan Nakkilassa oli Suomen jälkijoukko polt- 

 tanut; siinä luultavasti Venäläiset viipyivät niin kanan, etta 

 Suomalaiset ehtivät asettautua sotarintaan Ulvilan Ravanin 

 kylässä. Tässä täytyi heidän pidättää Venäläisiä, sillä toiset 

 olivat rientäneet Poriin kruunun varasto-aittoja tyhjäämään 

 ja laittamaan niiden sisällystä kuormastossa pohjoiseen päin 

 menemään. Ulvilan Haistilasta oli mentävä vinan ylitse, 

 sillä Porista ylipääsö oli aivan epävanna. Maantie, joen 

 etelä-puolella oli silloin käynyt Haistilan kohdalla aivan joen 

 rantaa, nyt on se kokonaan jokeen vierinyt, joen pohjois- 

 puolella oli kasvanut tiheää mäntymetsää jokeen asti. Siihen 

 männikköön oli kymmenen Suomalaista sotamiestä jäänyt 

 väijymään; pääjoukko oli vähän matkan päässä, Ravanin ky- 

 lässä. Kun Venäläiset tulivat ja joen rannalle saapuivat, 

 ampui yksi noista kymmenestä, Tyrväältä kotoisin oleva mies, 

 Venäläisen everstin. Ryssät tuosta hirmuisesti tulistuivat, 

 rupesivat ampumaan ja ryntäsivät joen ylitse. Suomalaisilla 

 Ravanin kylässä oli 8 tykkiä, Venäläisillä 4, näillä alkoi 

 ankara ampuminen, joka kesti kaksi tuntia. Suomalaiset 

 olivat rikki ampuneet yhden Venäläisten tykin suun, niin 

 etta se tuli kelvottomaksi; toisen älta ampuivat ra ttaat rikki 

 ja sentähden Venäläisten täytyi lakata ampumasta. Kuolleita 

 ja haavotettuja ei tässä ollut monia tullut. Vaikka voitolle 



