Meri-Karvia. 159 



notaan oltavan „rääkissä"; „rakli" on salakari; „skerivesi" 

 on saaristovesi, ja huomattava on, etta tuota sanaa lausut- 

 taessa „s"- ja „k"-ääni kuuluvat selvästi erittäin, niinkuin 

 esim. sanassa „Skandinavia". — „Stormi" on myrsky, „strömi" 

 virta ja „kurssi". suunta. 



Uudemmalta ajalta on täällä muutamia sotamuistoja. 

 Kerrotaan, etta „ison ryssän aikana" palasi Venäjän laivasto 

 pohjaisesta päin, ryöstäen kirkkoja pitkin rannikkoa. Ai- 

 koivat tulla Karviankin kirkkoa ryöstämään, mutta Jumalan 

 sallimuksesta törmäsi yksi heidän laivoistaan Ouran „ker- 

 koolissa", s. o. Ouran saaristossa „Isonryssän karille"; siina 

 hukkui tuhansia miehiä, joista ne, mitkä merestä ylös saa- 

 tiin haudattiin IlampsMrin luotoon. Siellä näkyy vielä ma- 

 talan kiviaidan näköinen kehä, noin 10 sylta läpimitaten; 

 sen sisällä övat Venäläisten haudat. Kaksi miestä karille 

 törmänneestä laivasta lähti maalle uimaan; toisen niistä Kar- 

 vialaiset upottivat mereen, kun hän oli jo rannalle pääse- 

 mäisillään, toinen pääsi maalle, mutta sekin saatiin kiinni ja 

 ammuttiin „Slagin korvessa", lähellä Polijanmaalle vievää 

 maantietä; mutta tuon tapauksen takia saivat Karvialaiset 

 joukon kasakoita niskaansa. — Koska saarista tuli puhe, 

 niin mainittakoon myös n. k. Komppassihioto; siinä on maa- 

 han kivistä laskettu risti; osoittava ilman pääsuuntia; ei ole 

 tietoa, milloin tuo „komppassi" on rakennettu ! ). 



l ) Karviau ja Ahlaisten välisen saariston „rääkäilin" pienellä 

 veneellä. Kumppauini ja oppaani oli jo lähes 60 vuoden vanha ukko 

 ja hänellä oli merkillisen monimutkainen „ansioluettelo a . Syntynyt 

 hän oli Ahvenanmaalla, lähti 12 vuotisena merello, oli siellä yhtä- 

 mittaa 12 vuotta. Sitte oli hän jonkun vuoden kuljeskellut Italialaisten 

 „komelianttien" joukossa Skandinavian maissa ja Suomessakin. Näiden 

 joukosta erottuaan oli hän muutaman vuoden Walamon luostarissa 

 „pyhäin isäin" hupilaisena. Kun Saimau kanavaa rakennettiin, oli hän 



