24 Ulvilan kihlakunta. 



pasivat „tuokalamen" ja „täkäläinen" maamittarille hevosen, 

 jos hän panee heille vaan yhclen manttalin veron. Mittan 

 teki Diin, mutta ei saanutkaan hevosta; sentähden hän suut- 

 tui ja piirsi kirjaansa Mäentanstan talot useammaksi mant- 

 taliksi. 



Löytöjä. Ylipäänsä knulee puhuttavan paljoa useam- 

 masta löydetystä tahi muuten säilyneestä muinaiskalusta, 

 kuin mitä käsiinsä saa. Syynä tähän on joko se, etta löy- 

 dettyriä ollut kalu on tåas hukkaantunnt; taikka se, etta on 

 sellaisia omistajia, jotka eivät tahdo luopna omistamistaan 

 muinais-esineistä, taikka vielä sekin, etta joku löydöistä omi- 

 ansa laskettelee. Kun tässä kertomuksessa löytöjä luettelen, 

 asetan numerojärjestykseen ne kalut, mitkä ölen käsiini saa- 

 nut ja yliopiston historiallis-kansatieteelliseen museoon toi- 

 mittanut, sekä arvokkaimmat niistäkin, mitkä ölen nähnyt, 

 mutta joista omistajat eivät ole luopuneet. 



Mainitsen myös niistäkin, joista todénperäistä kerto- 

 musta kuulin. — Lapista sain: 



1. OikoMrveen tahi taltan puolisko, rosopintaineu, löy- 

 detty KodiJcsamin Utulan tiluksilta. Luultavasti tämän toi- 

 nen puoli on rohdoiksi jauhettu, koska tässäkin puolessa nä- 

 kyy jälkiä, joista on jauhoa korrutettu. 



2. Poikkikirves 1. taltta, 3 1 / 2 tuumaa pitkä, leveäm- 

 mästä päästä lVs tuum. leveä; löydetty Wahalan kestkie- 

 varin vierestä pellosta. Sainan talon isäntä oli kivinavetan 

 perustusta kaivaessaan löytänyt silmästä katkenneen vasara- 

 kirveen puoliskon, mutta se oli hukkaan joutunut. Sama 

 mies oli myöskin pelloltaan löytänyt aivan vanhan aikuisen. 

 noin V 2 korttelin vetoisen tinapullon; siitä ei hän malttanut 

 luopua, koska luuli sen esi-isäinsä omistaneen. Pullossa ei 

 ollut mitään kirjoituksia. 



3. KourutaUta, molemmat päät övat olleet teroitetut. 



