4 Ulvilan kihlakunta. 



naisjäännösten arvo; yleensä suosiollisesti edistettiin työtäni, 

 ja senpä vuoksi ainetta jokseenkin keräytyikin. 



Päästä pino aljettava, tulkoon siis puheeksi ensin vanha 

 Rauma. 



1. Rauma. 



Rauman pitäjä on jotenkin pieni, tuon ikivanhan Rau- 

 man kaupungin ympärillä Vaikka tämä pitäjä on meren 

 rannalla, ei maan luonto tässä ole aivan alhaista; muutamat 

 täällä sijaitsevat järvet övat pieniä, niinkun Äyhänjärvi ja 

 Unaja 1 ). Maan knivaperäisyyclen vnoksipa onkin ollut mah- 

 dollista ihmisten tällä seiulnlla åsna jo ammoisina aikoina. 

 Tavataanpa jäännöksiä täälläkin niistä kansoista, jotka maas- 

 samme oleskelivat ennen Snomalaisten tänne tnloa. Yksi 

 kansa niistä jätti jälkeensä kiviset terä-aseensa, joita me 

 maasta löytelemme ja „ukonvaajoiksi" nimitettävän kun- 

 lemme; toisen kansakunnan jättäraiä tåas övat nuo uhkeat, 

 pääkallon kokoisista kivistä ladotut kekomaiset hautakummut, 

 joita eri sencluissa eri nimillä nimitetään. Tässä kihlakun- 

 nassa, Kokemäenjoen etelä puolella, niitä sanotaan Jmtten- 

 vareiksi" (vare = läjä, kasa, esim. multa-vare) ; mainitun joen 

 pohjoispuolella sanotaan niitä „MittenkiukaiJcsi u ja „jätin- 

 roiikläoiksi" . 



Pakanuuden aika. Kun Rauman kaupungista men- 

 nään etelään päin, tavataan siellä hiittenkiukaita, eli hiitten- 

 vareja Wasaraisten ja Soukaisten kyläin mailla, pahanpäi- 

 väisiksi hävitettyjä. Niitä on [I] Wasaraisten Keinumäessä. 

 Samoin [II] Soukaisten kylan Simrenniemen mäessä; mutta 

 nämä övat aivan ylös-alaisin mullistettuja, Raumalaiset kun 

 övat niitä käyneet ahkerasti „tutkimassa". 



*) D. E. D. Europreus'en mukaan on „unaja" ostjakin talii syr- 

 jänin kielinen såna: merkitsee: sim, ankko. Ks. Snomi II, 7, s. 182. 



