164 Ulv 'dan hihläkunta. 



Kansa kasvoi kuritonna 

 Erämaissa mainioissa, 

 Joissa karhut mörisivät, 

 Sudet julmat joikuilivat, 

 Ketut rääkyi räämeästi, 

 Hirvet juoksi joukottaisim 

 Ilveksiä isot parvet, 

 Jänöt jätti jälkiänsä. 

 Näinpä kasvoi mettämaissa 

 Kansa vankka vaurastuvi, 

 Joll' ei oppia ollunna 

 San an Pyhän valkeutta: 

 Lapset kasvoi kastamatta 

 Kaukana papin parista. 

 Kurjet heistä kuulutteli 

 Parikunnat parhaimmatkin . 

 Eikä nähty ruununmiestä, 

 Ei tunnettu tuomaria, 

 Joka asiat johdattaisi, 

 Riita-veljet asettaisi. 

 Tuli riita veljeksille — 

 Ei kimlunut kunnon ääntä, 

 Neuvoa ei naapureilta. 



Kyläkunnat kutsuttihin, 

 Kansakunnat kauniimmatkin 

 Monill' mokoma-nimillä, 

 Haukunnalla haaskattihin. 

 Niinkun siitä todistaapi 

 Runo vanha Siikalaisten, 

 Jota ennen laulettihin 

 Aivan selvillä sanoilla, 

 Sanoilla näin kuuluvilla: 



