52 



liuiskt skitfrig-a bärgarterna är deuna deu minst skiffriga. 

 Mångenstädes har den en yttre strnktiu^ mera lik en gneis- 

 granits än en gneisarts och vid Huhdasjärvi är dess struk- 

 tur nästan massformig. Den består af plagioklas, hornblende 

 magnesiagUmmer och något kvarts. Plagioklaseu (oligoklas) 

 anträffas i stora korn i mycket oHka förvittringsstadier; 

 större delen af fältspaten är någorlunda frisk ocli visar en 

 tydlig tvillingssträckning, men en annan del är däremot 

 ganska angripen och ju längre fijrvittringen fortskridit dess 

 otydligare skönjes tvilliugsstrukturen. De vanhgtvis efter 

 albitlagen bildade tvillingarna hafva ofta ytterligare sam- 

 manvuxit, efter periklinlagen, hvarigenom de skilda lamell- 

 knippena bilda ungefär en rät vinkel med hvarandra. På 

 några stäUeu i fältspaten finnes långsträckta, icke tydligt 

 begränsade interpositiouer, snarlika hålrum, hvilka luta i sned 

 vinkel mot tvillingslamellerna. Hornblendet bildar regellösa 

 kantiga grupper af flere individer, hvilka fylla rummen mel- 

 lan fältspaterna och intränga i dessa. Dessutom finnes detta 

 mineral såsom inspränglingar och mikroskopiska interposi- 

 tiouer i oligoklasen. Det är mörkgrönt och starkt dikroitiskt 

 (i klargrönt och brunt). Den mörkbruna biotiten finnes i 

 mindre mängder bland hornblendet. Kvartsen anträffas så- 

 som enstaka korn mellan de öfriga beståndsdelarna. — Till 

 sin mikrostruktur och sammansättning bör denna bärgart an- 

 ses för en dioritisk syenitgranit eller kvartshaltig diorit. Den 

 är troligen äfven detta, men har genom tryck eller af andra 

 orsaker fått en flasrig struktur. För detta talar dess mindre 

 utpräglade skiffrighet och den omständigheten att den san- 

 nolikt är äldre än den angränsande granitporfyren. Nära 

 denna bärgart finnas nämligen lagerstockar och gångar af 

 densamma i den skiffriga. 



Oneisartad fflimmerdiorlt. ]\Iellan det västra Tjalina- 



