49 



gåugart i g-neisgrauit, rapakivi, diabas och g-abbro. I all- 

 mäuliet hafva gTauitstockania eu mycket liten utsträckning, 

 liögst två fot i bredd, men på några ställen såsom i grun- 

 stensarterna på Kuisaari och vid Kelesjärvi hafva de en 

 mäktighet af 3 — 4 famnar. 



Denna ljusgröna medel-finkorniga granit liknar mycket 

 och är sannolikt af samma slag som den, hvilken så allmänt 

 såsom gångar anträftäs i det stora rapakivigebitet. Den be- 

 står af en jämt kornig kristallinisk (granitisk) blandning af 

 kvarts och mikroklin jämte något biotit, som stundom t. ex. 

 i graniten från Kuisaari är förändrad till en mörk, föga ge- 

 nomskinande substans. 



Ett annat slag af gånggranit finnes i den gneislika 

 bärgarten i Kuparivuori på Hartola bys mark. Den upp- 

 träder i några lager och gångar i ringa mäktighet. Den 

 medelkorniga bärgarten från en gång af 1 cm. bredd inne- 

 håller grumlig, af en gråhvit förvittringssubstans inprägne- 

 rad, icke närmare bestämbar fältspat, mindre mängder af 

 klara kvartskorn samt glimmar af två slag, eu gulbrun, spric- 

 kig, angripen biotit och en finbladig, ljus, föga dikroitisk 

 muskovit. Vidare finnas magnetitkorn, som äro ställvis kon- 

 centrerade i grupper i biotiten, ett smutsgrönt kloritiskt mi- 

 neral och fibrolitnålar i kvartsen. 



5. De kristalliniskt skiffirig^a bärg'arterna. 



De kristalliuiskt skilfriga bärgarterua i den nordöstra 

 delen af Jaala socken bilda större och mindre partier, hvilka 

 omgifva den i centrum af området befintliga granitporfyr- 

 massan. Ehuru de till det yttre öfverensstämma däri, att 

 de hafva ett kristalliuiskt skiftrigt utseende visa de likväl 

 icke blott i sammansättning och inre struktur, utan äfven i 

 sina stratigrafiska förhållanden eu sådan olikhet, att man 



