47 



biotiteji liknar mycket deu finkorniga bärgarten från Santa- 

 laliti; men liär förekommer diallagen i något större propor- 

 tion, och de uralithaltiga partierna saknas. 



De glimmerhaltiga grönstensarterna, i livilka diallagen 

 och äfven andra beståndsdelar i motsats till det vanliga för- 

 hållandet hos de eruptiva massorna förekomma med afrnn- 

 dade former, anträffas vid de stora områdenas gränser mot 

 de omgifvande bärgarterna. De äro troligen nppkomna ur 

 de grofkorniga diabasarterna, som äro de rådande inom ge- 

 biten, genom inflytande af de angränsande bärgarterna och 

 af andra obestämbara orsaker. Dessa förändringar hafva, 

 på sina ställen gått ännu längre, hvarom mera vid beskrif- 

 ningen af de kristalliniskt skiffriga bärgarterna. 



Vid Neuloppenjärvi finnes den tredje af de på kartan- 

 utmärkta gångstockarna. Den har en betydligt mindre ut- 

 sträckning än de två andra och har troligtvis i följd däraf 

 varit lättare utsatt för en genomgående förändring af hela 

 massan. Prof AViik har redogjort för bärgartens samman- 

 sättning och den intressanta metamorfos, på grund hvaraf 

 den visar sig hafva uppkommit ur en ursprungligen mera 

 basisk bä]*gart. Med afseende på dess blandade sammansätt- 

 ning har han kallat den kvartshaltig gabhrosyenit. De stora 

 porfyriskt uppträdande labradorkristallerna äfvensom de 

 hvUka ingå i grundmassan äro af alldeles samma slag som 

 i de förut beskrifna basiska eruptiven. 



I de små gångarna vid Karijärvis strand finnas de af 

 prof. Wiik omnämda minett- dch kersanton-artade bärgar- 

 terna. Dessa gångar äro endast få till antalet (3 observe- 

 rade) och hafva en mycket obetydlig utsträckning i riktnin- 

 gen 'NY — SO, som blii- ännu mindi-e, emedan de till största 

 delen täckas af lösa bildningar. Nära Maajärvis utlopp fin- 

 nes en sådan gång, där kontakten mellan rapakivi och gång-. 



