45 



ändrade och olika Iivaraudra de för öfrigt äro. Den andra 

 bestånsdeleu, pyroxenmiueralet, växlar däremot mjcket i 

 bärgarter från skilda ställen. Det liar nämligen anträffats 

 flere slag- af säväl rombisk som monoklin pjToxen, ofta flere 

 arter inom samma bärgart. En accessorisk beståndsdel, som 

 finnes i nästan alla varieteter af de basiska massformiga 

 bärgarterua är titan- (och magnet-) järn. 



De fältspatsrika plagioklas-pyroxen-bärgarterna intagna 

 större delen af områdena Kuisaari — Lautaniemi och Paljakka 

 Pökelä. Bärgarten från Kuisaari, olirinnorit eller hypersten- 

 lahradorit, är beskrifven af prof. Wiik (1. c). På större 

 delen af Lautaniemi är den likartad, men mot gränsen till 

 den röda gneisgraniten blir den först medelkoruig och när- 

 mast denna finkorntg samt förändras samtidigt tillsamman- 

 sättningen. En mikroskopisk undersökning af en medelkor- 

 nig varietet från västra sidan af Lautaniemi visar att den 

 är cjlimmerhaltig gahhro. Den består af ungefär lika mäng- 

 der af långsträckta polj^syntetiska labradorindivider med de 

 karakteristiska, hufvudsakligen med makropinakoiden paral- 

 lela mikroliterna och mörka, i genomskinaude ljus brungula, 

 afrundade diallagindivider. Glimmern som förekommer till- 

 sammans med diallagen. är en i oregelbundna bladiga mas- 

 sor uppträdande mörk biotit. Fältspateu har ofta en gul 

 färg i följd af järnhaltiga infiltrationer på dess sprickor. 

 Magnetit saknas i bärgarten från detta ställe eller finnes 

 endast i obetj-dlig mängd. — Den finkorniga modifikationen 

 vid områdets gräns mot gneisgraniten vid vSantalahti liknar 

 den medelkorniga nästan helt och hållet till sammansättning. 

 Den innehåller likadan fältspat och pyroxen samt glimmer 

 i samma proportioner, men dessutom anträffas i den afrun- 

 dade magnet- (el. titan-) järnkorn i mycket stor mängd. Vi- 

 dare är i den finkorniga varieteten diallagen ställvis ersatt 



