38 



band därmed. De stora granatpartierna äro ordnade i ra- 

 der parallela med skiffrig-heten äfvensom något utdragna i 

 denna riktning. Likaledes visa kvartsen och fältspaten en 

 öfvervägande utbildning i strj^kningsriktningen hos gneis- 

 graniten. 



Vid Santalahti kunde kontakt iakttagas mellan denna 

 bärgart och diabasen på Lautaniemi. Grraniten har där nå- 

 got omvandlats. De stora karaktäristiska granatfläckarna 

 hafva försvunnit närmare diabaseu. 



Oligoklasgranit och gneisgranit. Denna bärgart fin- 

 nes i mindre partier inom den röda ortoklasgneisgraniten. 

 Den visar ej så stor likformighet på skilda ställen som denna 

 bärgart. Såväl till struktur som sammansättning kan den 

 inom ett litet område växla betydligt. En för de skilda va- 

 rieteterua gemensam beståndsdel är utom kvartsen och mag- 

 nesiaglimmern fältspaten. Den utgöres uteslutande af en 

 gul eller grå plagioklas, som har spec. vigten 2,64 samt op- 

 tiska förmörkningslinien på basiska planet lutande cirka 3'' 

 mot kanten ^ och brakypinakoiden -|- 10^ mot samma kant. 

 Den är således en tämligen normal oligoklas, till samman- 

 sättning liknande dem, som förut anträffats i de äldre pri- 

 mitiva bildningarna hos oss (t. ex. vid Sillböle m. fl. ställen; 

 jämt. min. medd. VIII, 32 af F. J. Wiik), men skild från 

 den som förekommer t. ex. i rapakivi. Oligoklasen förekom- 

 mer i individer utan kristallformer. Storleken hos kornen 

 varierar mycket; i allmänhet äro de 1 — 3 m. m. i genom- 

 skärning, men uppnå t. ex. i en porfyrartad oligoklasgneis- 

 granit från Huhdasjärvi en diameter af c. 3 — 4 cm. Kvart- 

 sen är grå till färgen och finnes i mj-cket stor ehuru väx- 

 lande mängd i de skilda slagen af oligoklasgneisgranit. Gra- 

 nat finnes i små runda korn i nästan alla varieteter af denna 

 bärgart. Stundom kan dess kristallform iakttagas och vi- 



