19 



denna i högre grad än de substanser, ur hvilka de hafva 

 bildats. De bruna ämnena bildas företrädesvis på torra 

 lokaler, under luftens tillträde, under det de svarta Inifvud- 

 sakligen bildas under vatten, vid saknad af luftens tillträde. 



De ämnen, som Mulder benämt liumin och humin- 

 syra, af hvilka den förstnämde är olöslig, den andra löslig 

 i alkalier, förekomma till största qvantitet i torf, äfvensom 

 i tillbörlig grad förmultnade växtdelar och kunna äfven 

 genom konst framställas af samma beskatfenhet, som de 

 hvilka bildas i naturen. Förr än de likväl uppstå, bildas 

 hiina och svarta ämnen. De bruna innehålla väte såsom 

 det tinnes i Humussyrau C^-^ H^ 0^. Anmärkniugsvärdt är 

 att dessa bruna ämnen, likasom de svarta, genom alkalier 

 sönderdelas i en löslig och en olöslig del, och att de vid 

 denna behandling icke ffjrlora den större qvantitet väte de 

 innehålla, hvaraf man kan draga den slutsats, att denna 

 ökade qvantitet väte icke beror af en tillfällig tillblandning 

 af ett främmande ämne. Dessa bruna ämnen har Mulder 

 benämnt ulmincimnen. 



Ehuru analysen af ulmin och huminsyi-a ådagalagt, 

 att de äro bestämda kemiska substanser, så äger dock en 

 stor olikhet rum, i afseende å deras vattenhalt, eu olikhet 

 som är beroende af deras olika ursprung. I närmaste sam- 

 manhang härmed står äfven deras olika mättniugskapacitet, 

 löslighet och andra egenskaper. Om ett af de anförda 4 

 organiska ämnena, i fugtigt tillstånd befinner sig i beröring 

 med en substans, som är inbegripen i en kemisk verksamhet, 

 så bildar den, under upptagande af syve, en ny grupp, 

 Imlken i vatten löses lättare än ulmin och huminsyra, 

 och som af Berzelius blifvit upptäckt i källvatten. Detta 

 är nu den t)-edje hållpunJden vid de organiska ämnenas ke- 

 miska söuderdelning. 



