18 



inledning öfvergå vi till eu betraktelse af de olika ämnen, 

 som hänföras till åkerjordens organiska beståndsdelar. 



Ulmin och Humin ämnen. 



Dessa ämnen utgöra väl icke de vigtigaste af alla hit- 

 hörande ämnen, men innehållas dock i åkerjorden till största 

 qvantiteten, och äro produkter af samtliga växtdelars för- 

 störing, samt bildas äfven af animaliska ämnen, som hem- 

 fallit till förmultning. TJlmin ämnen benämner Mulder de 

 bruna och humin ämnen de svarta ämnen, som, såsom be- 

 kant, förekomma i de mera ytliga och de djupare lagren af 

 torf-jord. Bägge sönderfalla, genom inverkan af alkalier, 

 i en olöslig och indifferent samt en löslig och sur bestånds- 

 del, af hvilka hvardera för sig bibehåller den ursprungliga 

 färgen. De bruna bilda sig först, och utgöra, enl. Mulder, 

 den första hållpunJcten af cellulosans liksom andra org. äm- 

 nens sönderdelniug; de svarta uppstå härefter, hvarför 

 han benämner deras bildning den ajidra liåUimnMen af 

 den org. sönderdelningen. Bildningen af dessa bruna ämnen 

 sker i omedelbart sammanhang med upptagande af syre och ut- 

 veckling af kolsyra, hvilket dock icke skall förstås sålunda, 

 att i f()ljd af denna process en på syre och väte rilcare produkt 

 skulle qvarblifva. Stärkelse, gummi, socker, cellulosa, de så- 

 kallade inkrusterande ämnena i växternes vedceller färgas vid 

 humifikation bruna, upptaga syre och afgifva kolsyra, men 

 förlora liktidigt vattnets element (syre och väte). Detta 

 är orsaken dertill, att de ursprungliga ämnena, oaktadt bild- 

 ning af kolsyra, blifva rikare på kol och derjemte äfven 

 fattigare på väte och syre. Denna omsättning varar så 

 länge, till dess ett visst j emu vigtstillstånd inträdt och nya 

 grupper hafva bildats, hvilka äga eu viss stabilitet och 



