14 



I-ande ämneu, gifva dock tillräcklig- anledning åt den upp- 

 märksamma forskaren, att tillägg-a de oorganiska och orga- 

 niska ämnen jorden innehåller en positiv och gemensam be- 

 tydelse för växternes ntveckliug. Då nu på den odlade 

 jorden odlas växter för andra ändamål, än att öka matjords 

 lagret, är det klart, att denna jord icke kan betraktas så- 

 som hörande till samma kategori, som den jord, hvilken be- 

 finner sig i sitt naturtillstånd, der den växfmassa, som ut- 

 vecklat sig, på samma ställe hemfaller till förgängelsen. Det 

 ständiga aflägsnandet af den växtmassa en jord frambringat, 

 måste förr eller senare medföra en störing af den naturliga 

 ordningen, genom den brist på oorganiska och framför allt 

 organiska förmultnade ämnen, som häraf måste blifva den 

 naturliga följden. Att jordens större eller mindre rikedom 

 på dessa ämnen utöfvar ett positivt inflytande på den tid. 

 som jorden ännu kan afgifva alla de ämnen, som äro nödiga 

 för växternes behöriga utveckling, inser man lätt. Men den 

 ensidighet, som gifver sig tillkänna genom antagandet af 

 vissa af dessa växtnärande ämnen, såsom uteslutande nödiga 

 för den vegetabiliska utvecklingen, liafva hvarken Liebig 

 eller hans skola velat erkänna. 



Den utmärkte holländska kemisten Mulders stora 

 förtjenst är, att, då den såkallade humus theorin af Liebigs 

 skola stämplades med förakt, hafva. i öfverensstännnelse 

 med Berzelius och de Saussure, upprätthållit och förfäk- 

 tat de organiska ämnenas stora betydelse för växternes nt- 

 veckliug. Utan att underkämia den atmosferiska luftens 

 vigt ocli betydelse för den vegetabiliska utvecklingen, får 

 man icke med Liebig af denna fordra, att den skall afgifva 

 alla de ämnen, som skola nära växterne, utan att dessa med 

 sina rötter från jorden skola hemta största delen af de 

 ämnen, som skola utveckla desamma. 8m upptaga äfven 



