9 



ämueu, som här biudas af ytattraktioneu, syrsattes genom sin 

 beröring- med atmosferiska luften, som inträngt i detta lager, 

 sedan vattnet blifvit aflägsnadt. Man inser lätt, att denna 

 afdelning af jordlösningens cirkulation kan jemföras med det 

 lilla kretsloppet lios djuren. Vid inträtfande regn öfverföres 

 denna syrsatta jordlösning, som kan jemföras med det arte- 

 riella blodet hos djuren, åter till de djupare lagren i det, 

 om vi så få uttrycka oss, stora kretsloppet, som afslutas i 

 jordens kapillarrum på samma sätt, som arterernes förgre- 

 ning hos djuren afslutas i kapillarkärlen. Djuren, som äga 

 fri rörelse, hafva ett hjerta, som är den centrala drifvande 

 kraften för hela blodcirkulationen. Växterne, som äro bundna 

 vid jorden genom sina rötter, sakna en sådan central appa- 

 'rat, och jorden innehåller icke heller någon sådan. 



Här är det regnet, solljuset och afdunstningen från 

 jordens yta, som utgöra de fysiska vilkoren för möjliglieten 

 af den cirkulation, som vi i största korthet velat framställa, 

 men som är af lika vigt för möjligheten af växtens lif. som 

 den oafbrutna blodcirkulationen är det för djurets lif. Af- 

 brytes den ena eller andra cirkulationen, äfventyras djurets 

 och växtens lif. 



Växterne kunna endast genom de fina rötterne eller de 

 så kallade rothåren, hvilka ntveckla sig i jordens kapillära 

 rum, träda i vexelverkau med vegetationsvattuet, sålunda, 

 att, enligt de endosmatiska lagarne, ett utbyte af ämnen, 

 som ingå i vegetationsvattnets och växtsaftens kemiska 

 sammansättning, äger rum. Vid detta utbyte äger det för- 

 hållande rum, att de båda vätskornes olika koncentrations- 

 grad spelar en vigtig roll i det hänseende, att den mindre 

 koncentrerade vätskan till större qvantitet genomtränger 

 den tunna membran, som bekläder de fina rötterne, då lik- 

 tidigt ämnen, som ingå i växtsaftens kemiska sammansätt- 



