till djupet eller bortflyter från jordens 5^ta, allt efter d e 

 lokala förhållanden, som förekomma. Vegetations vattnet kan 

 således, med fästadt afseende å dess vig-t för den vegetabi- 

 liska utvecklingen, jemföras med blodet, li vilket inom djurkrop- 

 pen afgifver materialet för de animaliska väfnadernes nutrition. 

 Vegetations vattnets cirkulation. Hos djuren represen- 

 tera blodkärlen ett vidt utgrenadt rörsystem, som genom 

 kapillär-kärlen förmedlar blodets fördelning i alla de delar 

 af kroppen, hvarest ämneomsättning äger rum. I jorden 

 saknas sådana rör, hvilka här representeras genom större 

 och mindre mellanrum, som bildas mellan de partiklar, som 

 konstituera jorden. Vi kunna betrakta dessa mellanrum, 

 under 2:ne hufvudsakliga former: hapillära och icke kapil- 

 lära mm eller rör, om vi sålunda få uttrycka oss. Låtom 

 oss nu antaga ett regn, som fullständigt genomdränker jor- 

 den. Vattnet tränger i detta fall, i öfverensstämmelse med 

 de hydrostatiska lagarne, genom de båda arterne af rör, 

 dervid en del af de växtnärande salter, som innehållas i 

 jorden i löslig form, upplösas, och med vattnet tränger till 

 de djupare lagren i jorden. Denna lösning stannar, der ett icke 

 genomsläppande jordlager möter, hvilket kan vara beläget på 

 större eller mindre djup af jorden. Då regnet upphör, är det 

 klart, att vattnet af dunstar från jordens yta i samma förhål- 

 lande, som jordens temperatur är högre än luftens. Då nu det 

 öfversta lagret af jorden sålunda torkar, stiger jordlösniugen 

 från det underliggande fugtiga lagret och fördelas, enligt 

 kapillaritets lagarne, i det närmast belägna torra jordlagret. 

 Vid fortfarande upphålls väder stiger jordlösningen mer och 

 mer från djupet till ytan enligt samma lagar och då denna 

 lösning innehåller upplösta växtnärande ämnen, fördelas dessa 

 i de öfre torra jordlagren, som binda ämnen genom den så 

 kallade ytattraktion. Följden häraf är, att en kemisk vexel- 



