257 



fot ötVer g-olfplauet samt i liktuiiig- fråu öster till vester en 

 hög och smal (i midtpelareu 4.9x1 och i den yttre 3,7 xi) 

 rätvinklig genombrytning med skarpt spetsbågig betäckning. 

 Genom dessa öppningar kan man från vestra ingången se 

 altaret och tvärsom. Fråu bottnen af genombrytuingarue 

 löper nti pelarues frän hvarann vända sidor en framtill 

 öppen, i genomsnitt (O.5) (jvadratformig fåra ned till golfvet. 

 Kyrkan har sex fönster, deraf ett i östra muren, tre i södra, 

 ett i norra samt ett mindre i den vestra. Samtliga dessa 

 ljusöppningar äro i senare tid utvidgade. Längs kyrkans 

 väggar löper en vanprydande läktare, smyckad med profet- 

 och apostlaafbildniugar af det vanliga slaget. Genom en i 

 norra muren befintlig dörröppning med halfrund betäck- 

 ning och tresprångig omfattning inträder man i sakristian, 

 som äfvenledes är af gråsten och invändigt täckes af ett 

 korshvalf. Ett fönster i östra väggen upplyser rummet som 

 i norr har egen utgång till grafgården. 



Altaret i kyrkan är af sten med afrundade kanter. 

 Som altarprydnad tjenar ett större försilfradt krucifix af 

 nyare arbete. Ett äldre denna kyrka tillhörigt stort kruci- 

 fix af trä hänger nu på korväggen i finska kyrkan. Kristus, 

 törnekrönt, är död, fötterna äro korslagda, armarne nästan 

 rakt utsträckta, såret, från hvilket något blod neddroppar. 

 på högra sidan, om lifvet ett bredt skynke med ändan ned- 

 hängande framtill. Sjelfva korset har armarne — med runda 

 taflor, hvars målningar äro utplånade, på ändarne — något 

 upphöjde. Ännu ett äldre bildverk finnes, hvilket hänger 

 uppspikadt på norra väggen. Taflan, som är utförd i bild- 

 huggeriarbete i 1600 talets vanliga kyrkostil, föreställer 

 Kristi uppståndelse. A en bredvidhängande, hithörande 

 brädtafla läsas följande rader: 



