293 



Naturligtvis derför att deu undei-lagrades af svämlera, och 

 den oskiktade strukturell måste tänkas vara sekundär och 

 uppkommen af regnets och växternas gemensamma infly- 

 tande. Nere vid de flacka stränderna, som ännu för ett 

 tiotal år tillbaka stått under vatten, gick hvarfvigheten ofta 

 ända upp i dagen, höjde sig deremot der midt uti en kulle, 

 kunde man vara säker på att finna hvarfvigheten förstörd 

 ända till 0,(i meters djup vid pass, humusj orden iuberäknad. 

 Hela deu ifrågavarande dalsänkan ligger tämmeligen jemu- 

 högt, om man undantager de deri belägna bergsklackarne. 

 Deras krossgrustäckta sidor befunnos städse direkt under- 

 lagra svämlerorna. under det att ofvannämnda blålera till 

 2 å, 3 meters djup underlagrade dera, på de lägre belägna 

 ställena (se fig. 1). För att emellertid afgöra om någon 

 oskiktad lera skulle underlagra svämleran högre upp, lät 

 jag gräfva en famns djup grop, midt uti ett åkerfält, belä- 

 get tämmeligen högt bland de krossgrustäckta klackarne 

 (se Pekola). Fältet kunde vara fem meter öfver vatten- 

 ytau. På en famns djup nåddes krossgrus och fast klyft. 

 Alt der ofvan var tydlig svämlera, och på gropens botten 

 hittades tofvor af gräs i ännu stående ställning såsom de 

 växt i tiden och bibehållande en blekgul-grönaktig färg. 



En dylik undersökning vinkelrätt mot vattendraget i 

 Wånå socken visade deremot något ändrade förhållanden. 

 Sålänge terrängen höll sig på c. 83 meters nivå öfver haf- 

 vet. voro förhållandena som ofvan. På 89 och ännu mer 9.5 

 meters höjd öfver hafvet voro de märkbart förändrade. Först 

 på 0,6—0,9 meters djup, vidtog den hvarfviga leran, som i 

 allmänhet ej heller vav så utprägladt hvarfvig. Öfvergån- 

 gen mellan deu oskiktade betäckningen och den hvarfviga 

 leran derunder skedde småningom och utgjordes af en slags 

 bitlera, och samma förhållande fann jag sedermera ega rum 



