296 



livarfvighet, som föi-st framträder vid torkniug och ej ens 

 då visar samma skarpt begränsade sand- och lerskikt, som 

 den egentliga hvarfviga leran. I den blottade delen före- 

 kom då och då ett tunt sandskikt. Dess öfre gräns var 

 ytterst skarp. De öfverlagrande metren utgöra en enda 

 serie hvarfviga leror, som nästan i intet skilja sig från 

 hvarandra, om man undantager de understa centimeterua. 

 som voro något sandiga. Med undantag af dessa kunde 

 man emellertid tycka, att lerskikten voro öfvervägande i de 

 nedre lagren, under det att sandskikteu predominerade i de 

 öfre. Hvarfvigheten gick upp till 0,3 å 0,+ meter under 

 dagen. Ett högt berg låg just ofvanför lertaget. De andra 

 lertagen ligga ungefär V2 kilometer vesterut. Mägtigheten 

 är här 2,4 meter, då blålera vidtager, som vid borrningen 

 befanns fortsätta 3,6 meter nedåt. En fin grå sand mötte 

 der och efter ytterligare 0,9 meter anträifades fast klyft. 

 V^ariationen af sand- och lerskikten är här ej så tydlig, 

 hvarfven mera likartade och likfärgade. Då hvarfvigheten 

 här således från första stund varit mindi'e utpräglad, är det 

 ingalunda underligt, att skiktningen här blifvit förstörd på 

 ett större djup. Också finna vi fullt tydlig hvarfvighet först 

 pä 0,5 — 0,7 meters djup — öfvergången småningom och be- 

 stående af redan förut omnämda bitlera. (granskar man 

 denna noggrant ser man, att alltid tvänne af bitarnes ytor 

 ligga i skiktningens plan, de andra foga sig i ostördt läge 

 i hvarandra. De organiska lemningarne äro i hvardera ler- 

 tagen mycket sparsamma, men finnas dock. Vi se här så- 

 ledes tvänne lertag på ungefär satuma nivå och sanmia läge 

 med till utseendet likartade lemn ingår, men det oaktadt 

 olika i anseende till hvarfvigheten och lerans dei-af betin- 

 gade utseende. Det är ingalunda svårt att inse, att närhe- 

 ten till det höga berget hos lerorna kring det östra lertaget 



