253 



Frågan om förekomsten af ett omkring- 159° kokande 

 terpen i de pinen-förande terpentinsorterna har i förelig- 

 gande arbete endast ytligt knnnat beröras, men skall un- 

 dersökningen härom fortsättas. Jag tillåter mig att fästa 

 uppmärksamheten vid följande fakta, som äga ett visst in- 

 tresse. 



I alla äldre arbeten, t. ex. af Berfhelot, af Tilden och 

 af Wallnch (i hans tidigaste publikationer) uppgifves piue- 

 nets kokpunkt ligga vid c:a 160°. Först sedan den sist- 

 nämde något senare ^) genom upphettning af pinennitroso- 

 klorid med anilin erhållit enhetligt inaktivt pinen, begynte 

 dettas kokpunkt 155 — 156° alt allmännare augifvas älven 

 för de aktiva pinenerna, och de förra uppgifterna råkade 

 i glömska. Efter hvad ofvau framhållits, är det sär- 

 skild anledning att åter påminna om, att man redan tidigt 

 funnit att ett terpen med den ungefärliga kokpunkten 160° 

 föreligger både i franskt och amerikanskt terpentin. 



Man kan på förhand uppställa följande tre sannolika 

 förklaringar öfver att så stora fraktioner öfverdestillera vid 

 temperaturer, som ligga så mycket högre än pinenets kok- 

 punkt. Härvid utesluta vi den möjlighet, att de aktiva 

 pinenerna skulle äga en högre kokpunkt än det inaktiva, 

 emedan någon bildning af racemiska föreningar, hvilka 

 skulle äga en annan kokpunkt än de aktiva komponen- 

 terna, enligt den nutida erfarenheten icke kan förekomma 

 i vätskor. De nämda tre möjligheterna vore följande: 



1) Enligt en uppgift af Tilden ^) skulle cymol ingå 

 i terpentin. Då cymolen tillhör benzolserieu och således 

 en annan serie än pinenet, vore det kanhända icke ute- 



1) Ann. Chem. Pharm. 252, 132 (1889); 2.')8, 343 (1890). 

 ^) Ber. deutsch. chem. Ges. 12, 1131 (1879) 



