254 



slutet, att cymolen i uärvara af pineu skulle gå öfver vid 

 en vida lägre temp. än vanligt, på samma sätt som Young 

 och Fortey ') visat, att blandningar af olikartade ämnen 

 kunna bilda konstant kokande vätskor med annan kok- 

 punkt än komponenternas. 



2) Den möjlighet föreligger, att limonener resp. di- 

 penten skulle, såsom ofvan visats för finskt terpentin, ingå 

 också i franskt och amerikanskt terpentin och på samma 

 sätt som under 1) antagits för cymol, höja kokpunkten för 

 pinenet. Häri kunde en förklaring ligga öfver att man 

 vid invärkan af klorväte på dessa pinensorter alltid, och 

 trots en stark afkylning samt noggrannt afstängande af 

 fukt, erhåller en flytande del, som enligt Tilden innehåller 

 cymol och dipentendihydroklorid. Denna dihydroklorids bild- 

 ning skulle då kunna bero på förekomsten af limonener 

 (jfr. ofvan sid. 19). 



3) Slutligen bör den redan ofvan flere gånger disku- 

 terade möjligheten tagas i betraktande, att värkligen ett 

 annat terpen ingår i råpinenet. Härpå tyder flere omstän- 

 digheter. Härmed kunde pseudopinen (jfr. sid. 6) komma 

 i fråga. 



Samtliga dessa tre fall äro tillgängliga för experi- 

 mentel behandling. Fallet 1) kunde verifieras genom under- 

 sökning af de vid pinenhydrokloridens framställning upp- 

 kommande moderlutarna på cymol, event. under oxidation 

 af detta kolväte till tereftalsyror ^). 



Förekomsten af limonen (fallet 2) eller dipenteu i 

 den hiigre kokande pinenfraktionen kunde påvisas genom 

 undersökning af de högre kokande andelarna af den fly- 



') Chem. Centralbl. 1902 I, 1317. 



^ Jfr. Hjelt och Aschan, Finska Vetenskapssocietetens Bidrag,. 

 Bd. 54, 481 (1894). 



