200 



visa, på ett enkelt sätt till bestämmande af de egentliga 

 mortalitetskoefficienterna m^ — visserligen med anlitande 

 af en hypotes angående åldersfördelningen inom en års- 

 generation, hvilken hypotes sålunda äfven vid detta förfa- 

 rande ej kan helt och hållet undvikas. Den osäkerhet, som 

 härigenom uppstår i slutresultaten, är emellertid af ringa 

 betydelse i jemförelse med de tillfälliga vexlingar, som 

 framträda i sjelfva de statistiska uppgifterna angående 

 mortaliteten. 



Till en början sammanräknades antalet döde under 

 årtiondet 1891 — 1900 inom hvarje särskild årsgeneration 

 af (den manliga eller q vinliga) befolkningen. Ä andra 

 sidan undersöktes generationens effektiva minskning under 

 samma tidrymd genom att jemföra dess bestånd enligt 

 folkmängdstabellerna vid början och slutet af perioden 

 eller, i de fall då generationen tillkommit efter den första 

 folkräkningen, d. ä. under något af åren 1891 — 1900, 

 hela det antal födde, hvaraf generationen ursprungligen ut- 

 gjorts, med dess bestånd i slutet af perioden. Om nu de 

 statistiska uppgifterna vore fullt rigtiga och inga yttre 

 orsaker rubbat det naturliga förloppet, borde den effektiva 

 minskningen eller afgången A inom hvarje generation öf- 

 verensstämma med antalet döde D inom densamma. Emel- 

 lertid förekommo härvid större eller mindre afvikelser. 

 såsom synes af efterföljande jemförelse mellan talen A och 

 i>, hvari dock, för besparing af utrymme, icke sjelfva dessa 

 tal utan endast deras differenser äro upptagna. 



