126 



man hos disse Former laugt snarere end hos Rhinops vil faa For- 

 klaringen paa Oprindelsen til Philodiuidernes Snabel. Saa længe en 

 Diglena uhindret kan fortsætte sin fremadkrybende Bevægelse, har 

 Forenden sit almindelige Udseende ; den yderste Del synes hævet 

 svagt op over Underlaget og bærer som bekendt de to meget 

 iøjnefaldende Pigmentpletter i Forrauden af første Led, Saa snart 

 Dyret derimod støder paa en Hindring, hæves de 2 — 3 første Led 

 bueformet op fra Underlaget, rulle sig sammen, saaledes at de af- 

 sættes som et smalt, skarpt begrænset Parti fra de efterfølgende 

 fladt udbredte Led, hvis hele Underside stadig er stærkt fimrende; 

 det forreste smalle Partis enkelte Led, paa hvis Spids Øjnene sidde, 

 skyde sig teleskopisk ud af og atter ind i hverandre; hele dette 

 Afsnit staar, inden det atter flader sig ud , søgende som en Slags 

 Antenne, snart strakt ud til højre og snart til venstre Side. Netop 

 i denne Stilling ligner Diglenen i en forbausende Grad den kry- 

 bende Philodinide; de to forreste Led minde om Snablen, og det 

 efterfølgende bredere Parti, der er fimreklædt i)aa hele Undersiden, 

 om de bredere, hjulbærende Led. Tænker man sig disse forreste 

 Led til Stadighed skarpt adskilte fra de øvrige og berøvede Fimre- 

 beklædningen paa Undersiden, har man Forholdet, som det findos. 

 hos Philodiniderne. Ogsaa jeg er derfor tilbøjelig til at opfatte 

 Philodinidernes mærkelige Snabel som et oprindeligt Hjulskiven til- 

 hørende, men fra dette senere skarpt afsat Parti, om jeg end ikke 

 deler Zelinka's Mening med Hensyn til Maadeu, hvorpaa denne 

 Proces skulde være foregaaet, idet jeg hverken føler mig overbevist 

 om, at Rhhiops Snabel bør opfattes som et fixeret Mellemstadium i 

 den Omdannelsesproces af Rotiferernes Forende, der har haft Philodini- 

 dernes Snabel til Følge, eller i fjærneste Maade kan slutte mig til 

 de vidtsvævende, phylogenetiske Slutninger, Zelinka mener at kunne 

 drage af Hjærnens Beliggenhed ude i Snablen hos Rh'mops eller 

 af, at Hjærnen oprindelig opstaar som en Ektodermfortykkelse i 

 Rotiferernes Forende og først senere sænker sig i Dybet. 



Vi have nu set, at Philodiniderne, hvad Kutikulaens og Fodens 

 Bygning angaar , nærmest ere i Overensstemmelse med Notomma- 



