95 



Underlaget, eller den er kløftet eller sicaalformet udhulet. Under- 

 tideu er Fodens yderste Spids ikke i direkte Forbindelse med 

 Tderlaget, men hviler paa en kortere eller længere Kitiutraad, der 

 i sin yderste Spids er skiveformet udbredt. Denne Kitintraad er i 

 Følge Joli et ^) hos en enkelt Melicerta- Art indkrængelig i Foden, 

 der, n?ar Dyret trækker sig tilbage, glider ned over den. Gennem 

 Foden strækker sig et forskelligt Antal lange, tværstribede Muskler 

 (6 hos Stephanoceros, 4 hos de fleste P' 1 o s c u I a r i e r ; hos ]\I e I i c e r - 

 terne angives i Almindelighed kun to, hvilket ogsaa stemmer med 

 mine egne Iagttagelser). Disse Muskler fæste sig med deres nederste 

 Ende i Fodens Spids, med deres øverste paa Kropvæggens Sider 

 omtrent i Højde med Maven ; ofte spalte de sig og fortsætte sig 

 med deres Grene lige op til Hjulorganet. Foden mangler hvert 

 Spor af Leddeling, men er beklædt med et Ringmuskellag, der 

 frembringer et meget stort Antal tæt ved hverandre liggende Sam- 

 mensnøringer. Naar Længdemusklerne kontraheres,, trækkes Dyret 

 ned , hvilket altid sker momentant og med en mærkelig Kraft. 

 Naar de atter slappes, skyder Dyret sig langsomt .ud af Eøret, 

 men staar ofte med Længdemusklerue i halv Kontraktionstilstand i 

 Kørets Munding, inden det vover sig videre. 



Til de ellers hos Hjuldyrene optrædende Klæbekirtler findes 

 hos de udvoxne Dyr enten kun svage Spor, eller de kunne slet 

 ikke paavises, da de, efter at Dyret har sat sig fast, mere og 

 mere reduceres. Undersøger man derimod Foden paa de ganske 

 unge Dyr, medens de endnu ere fritsvømmende eller i alt Fald 

 endnu ikke have valgt sig et blivende Opholdssted, finder man en 

 betydelig kortere Fod med meget rigelig Hypoderm; den nederste 

 Trediedel er opfyldt af de store Klæbekirtler; Geléen fra disse 

 flyder ud, saasnart Dyret fæster sin Fod til en Genstand, og danner 

 en lille ophøjet Rand om Fodens Spids. Naar Dyret har valgt sit 

 endelige Opholdssted og for stedse har kittet sig fast, synes ogsaa 

 Klæbekirtlernes Funktion at ophøre. En Mærkelighed ved de unge 



Î) I. c. Se Side 24. 



