37 



endnu til Dels fimreklædt, medens Mundspalten er excentrisk og 

 Hjulskiven fri for Firarehaar hos Asplanchnerne. løvrigt stemme 

 de to Hjulorganer overens deri, at der hos begge forekommer en 

 meget skarpt fremtrædende Eandkrans, og at den mer eller mindre 

 nøgne Hjulskive, der bærer Sansehaar paa sin højeste Top, er hvælvet. 

 De to Familier Synchcetadce og Asplanchnadce indbefatte næsten 

 udelukkende Planktonorganismer, som altid ere i Bevægelse, og 

 som indfange deres Føde , der bestaar af fritlevende Organismer, 

 under Svømningen. Naar man imidlertid erindrer, at Hjulorganet i 

 begge Familier hovedsagelig bestaar af en enkelt Krans af korte 

 Cilier, der særlig hos visse Syncbæter sidde langt fjærnede fra 

 Dyrets stærkt hvælvede Forende, og at disse ofte ere saa korte, at 

 de aldeles ikke naa udover Forendens forreste Punkt, bliver det 

 ganske uforstaaeligt, hvorledes et Hjulorgan af denne Bygning i 

 fjærneste Maade kan bidrage til at indfange nogen som helst Organisme. 

 I Virkeligheden mener jeg efter talrige Iagttagelser at kunne hævde, 

 at Hjuiorganet hos Syncbæter og As planchner ude- 

 lukkende er et Bevægelsesorgan og slet ikke staar i 

 Ernæringens Tjeneste. Naar Dyret svømmer fremefter, ere de 

 ovenfor omtalte Sansebørsters Spidser de mest fremskudte Punkter 

 af Dyrets Legeme, og en hvilken som helst Hindring, Dyret møder 

 paa sin Vej, vil først støde mod disse. Saafremt det er en anden 

 Planktonorganisme, som Hjuldyret har stødt paa, fare Munddelene 

 i samme Nu med stor Kraft ud af Mundspalten og udføre snappende 

 Bevægelser til alle Sider, indtil de have faaet fat paa Byttet; dette 

 hales derpaa ned i Mundaabningen, medens Hjulorganet under hele 

 Akten forholder sig aldeles passivt; hos Polyarthra og Synchæta 

 toppes endog Hjulskiven i den Grad op, idet Munddelene ud- 

 skydes, at Ciliekransen synes at sidde langt nede paa Legemet, 

 hvorved dens Medvirken end mere vanskeliggøres. Det er i denne 

 Forbindelse værd at lægge Mærke til, at denne Hjulorgantype 

 altid ledsages af forcipate Munddele, der, som vi senere skulle se, 

 netop synes byggede med det Form aal for Øje at kunne skydes 

 langt ud af Munden og gribe Føden, hvilket de malleate Mund- 

 dele kun i ringe Grad ere i Stand til. 



