10 



Kap. I. 

 Om Rotiferernes Kutikula. 



I Følge samtlige Undersøgeres Iagttagelser er Eotiferernes 

 Legeme beklædt med en Kutikula , afsondret af en underliggende 

 Hjpoderm. Denne er et Synkytium , hvori de enkelte Celler ikke 

 kunne paavises, men de sparsomme Kærner ligge spredte i en 

 temmelig ensartet Protoplasmamasse, hvis Korn ere noget talrigere 

 grupperede omkring Kærnerne. Hypodermen er særlig stærkt ud- 

 viklet hos nyfødte Dyr og ganske særlig hos de fleste Hanner, 

 hvor den holder sig hele deres Levetid; hos Hunnerne indskrænkes 

 den i alt Fald tilsyneladende , meget under Væxten og kan f. Ex. 

 hos Asplauchnerne være til Stede i saa ringe Grad, at den kun 

 kan paavises ved Farvemidler; den opnaar altid en betydelig 

 Tykkelse under Hjulorganet og i Foden. Kutikulaen beklæder hele 

 Hjuldyrets Legeme med Undtagelse af de ciliebærende Celler i 

 Hjulorganet, der angives at være nøgne. 



Der skal i det følgende gøres Eede for det yderst forskellig- 

 artede Udseende, Kutikulaen har indenfor de talrige Hjuldyrfamilier. 

 Man har nemlig i H u d s o u - G o s s e s og i alle senere Forfatteres 

 Systemer tildelt Kutikulaens forskellige Tykkelsesgrad en høj syste- 

 matisk Yærdi og efter sammes større elier mindre Tykkelse inddelt 

 Hovedmasseu af Hjuldyrene, Ordnen Ploima, i to Underordner: 

 Loricata og Illoricata, en Inddeling, som imidlertid vil vise sig at 

 være ganske forkastelig. 



Kutikulaen frembyder indenfor Notommatidernes Familie (Tab. 

 I. Fig. 1) de mindst komplicerede Forhold. Den er tydelig leddelt, med 

 de enkelte Led, der alle næsten ere ganske ens, tydelig afsatte fra 

 hverandre ; iøvrigt er Kutikulaen hyalin , tynd og fuldkommen ens- 

 artet. Hos de fleste Arter vise Leddene en ikke ringe Evne til at 

 skyde sig ind i hverandre (Teleskopi) ; dette gælder særlig om de 

 sidste Led hos Proales , Pleurotrocha og enkelte Notonmiata- Arter. 



Fra denne meget enkle Kutikula hos Notommatiderne synes 



