60 



blottes for Fimrehaar. og Ciliekraiisen kommer til at træde skarpere 

 frem; og naar mau endelig kan paavise, hvorledes den anden Cilie- 

 krans arbejder sig frem af den primære Fimrebeklædning, snart 

 som en ydre Ciliekrans under Eandkransen {Pompholyx og Ptero- 

 dina), snart som en indre indenfor samme {Microcodidæ), — saa 

 synes det at være en ubestridelig Kendsgerning, at Roti fere mes 

 Ciliekranse og den ventrale Fimreskive ere en og 

 samme Dannelse med den samme Oprindelse. Skal det 

 førstnævnte Hjulorgan afledes fra Trochophoralarvens, 

 saa ra a a nødvendigvis o g s a a den ventrale Fimreskive 

 \i o s Pr o al es afledes herfra og ikke fra Tur bellarier nes 

 Fimrebeklædning. 



Men selv om man nu kunde opnaa Enighed herom, vilde man 

 muligvis vedblivende hævde, at Hjuldyrenes typiske Hjulorgan be- 

 staar af de to Ciliekranse, og at Proales Fimreskive maa opfattes 

 som et reduceret Hjulorgan, som den omkrybende Levevis har 

 medført; — denne Opfattelse udtales af Plate V), pag. 91. *Alt for 

 meget taler dog mod denne Opfattelses Kigtighed. Først og 

 fremmest vilde det i saa Fald være mærkeligt, at det typiske Hjul- 

 organ skulde forekomme saa sjældent, som de to Cilie- 

 kranse faktisk gøre, og Mærkeligheden bliver end mere iøjne- 

 faldende derved, at det typiske Hjulorgau, der skulde være en Arv 

 fra Trochophoralarven , netop findes udviklet hos de højest 

 organiserede og mest specialise) ede Former; thi at de 

 fastsiddende Familier Melicertidæ og Flosculariadæ ere højere 

 organiserede Typer end Notommatiderne, kan næppe omdisputeres, 

 og at det samme gælder Pedalion og Pterodinidæ, er vel ligeledes 

 almindelig akcepteret. udviklingen skulde, hvis de to Ciliekranse 

 vare det oprindelige Hjulorgan, overalt være gaaet fra fritsvømmende 

 Organismer til krybende, fra Planktonorganismer til Bred- og Bund- 

 former, og ßotifererne skulde følgelig være at betragte som en Dyre- 

 gruppe, der udvikler sig i Eetning af sin egen Reduktion. Det vil 



1) 1. c. Se Side 58. 



