292 



fangede i Slagelse Lystskov i 1887 og en Tid holdte i Fangen- 

 skab. En Meddelelse om Fundet har Lærer Bach allerede givet 

 i Tidsskriftet „Naturen", 12te Aarg., 1888, p. 320. 



HypudcBiis glareola. 



Der er oftere i Stenalderens Kjøkkenmøddiuger fundet Knogler 

 af Markmus og Mus, af Hypudæus glareola, Arvicola agrestis, 

 Mus sylvaticus og især af Arvicola amphibius , men næsten altid 

 under Forhold, der have gjort det mere eller mindre tvivlsomt, 

 om Knoglerne skrev sig fra Stenalderen eller fra en senere Tid; 

 det kunde være, at vedkommende Dyr selv havde gravet sig ind i 

 Dyngerne; Knoglerne have ikke baaret utvetydige Mærker af at 

 være af Dyr, der vare dræbte i Stenalderen, og i Dyngerne ved 

 Havnø og Faarevejle har jeg selv set bugtede Gange gravede af 

 Smaapattedyr, og i Gangene har jeg fundet Knogler af Arvicola 

 amphibius og A. agrestis. Rødmusen er dog nu sikkert paavist 

 fra Stenalderen. 1 Skaldyngen ved Ertebølle findes oftere et Stof, 

 der ikke kan være andet end Levninger af Gjødning, vist af Hunde, 

 Klumper af sønderbidte og ætsede Knoglestumper af Pattedyr, 

 Fugle og Fiske, indlejrede mellem Dyngens Muslingeskaller, og i 

 en saadan Klump er der fundet et ætset Stykke af Underkjæben 

 af en Eødmus. 



Arvicola arvalis. 



Om Arvicola arvalis i Danmark er der ikke fremkommet ret 

 meget efter den Oversigt over dens Udbredelse, der gaves i 1882, 

 i Vidensk. Medd. I Uglegylp samlet under Graner ved Fannerup, 

 IV4 Mil V. for Grenaa, i 1895, har jeg fundet 40 Hovedskaller 

 af A. arvalis , mod 41 af A. ag?'estis (og 1 Sorex vulgaris, 1 

 Mus musculus, 2 M. minutus og 22 M. sylvaticus), hvad der godt- 

 gjør dens Udbredelse længere mod Øst end tidligere kjendt. I 

 Vendsyssel har jeg derimod forgjæves søgt efter den, i 1892, 

 medens A. agrestis dér var almindelig; i Uglegylp fra Bangsbo 

 Skov S. for Frederikshavn fandtes 59 A. agrestis (og 2 Talpa 



