299 



nærmere Oplysning, og i Samlingerne i Museet synes den ikke at 

 findes). 



Mustela putorius. 



Ilderen findes jo i Jylland og Skaane, men synes at mangle 

 paa de danske Øer; ubestemte Rygter om dens Forekomst paa 

 Fyn haves dog. At den i hvert Fald har levet paa Fyn, er 

 sikkert. Paa Skraaningerne af Bakken Øxnebjerg, omtrent 2 Mil 

 N.V. for Nyborg, ligger under Græstørven et flere Fod tykt Lag væsenlig 

 dannet af Knogler af Padder og Smaapattedyr indblandede i leret 

 Sand; samme Stof fylder gamle Kæve- eller Grævlinge-Grave , der 

 gaa ind i Bakken. Aflejringen skyldes utvivlsomt mest Ugler og 

 Musevaager, der maa have haft Ophold i Træer paa Bakken og 

 have kastet deres Gylp paa Bakkens Sider; tildels stamme 

 Knoglerne vel ogsaa fra Kovdyr-Gjødning og fra Dyr, der selv 

 have lagt sig til at dø paa Stedet; mange af Knogierne ere 

 endnu tydelig samlede i Klumper, ganske som de pleje at ligge i 

 Rovfugle-Gylp. Fra hvilken Tid denne og andre lignende Aflej- 

 ringer paa andre Steder i Landet skrive sig, hår det ikke været 

 muligt at sige. I Sommeren 1894 indbød Statsgeolog Dr. V. 

 Madsen mig til at se paa Laget paa Øxnebjerg, og paa Bakkens 

 Sider fandtes da en Brysthvirvel, en bageste Ende af et Albueben 

 og et Laarben af Ilder. Foruden de utallige Knogler af Frøer og 

 Tudser var der endvidere Knogler af følgende Arter: Tropidonotus 

 natrix (?) , Anas boscas , Scolopax rusticula , Erithacus rubecula, 

 Talpa europæa, Sorex vulgaris, Vespertilio sp., Hypudæus glareola, 

 Arvkola amphibius, Mus sylvatlcus. — I Stenalderen fandtes 

 Ilderen i Jylland; flere Knogler af den ere fundne i Kjøkken- 

 møddingen ved ErtebøUe. Det ligger nær at tænke, at Ilderen 

 selv i senere Tid kunde have gravet sig ind i Dyngen, især da 

 der blandt de fundne Knogler er en hel Hovedskal, medens Sten- 

 alders-Folket ellers næsten intet helt har levnet; men nogle af de 

 paagjeldende Knogler, deriblandt flere Underkjæbe-Grene , bære 

 tydelige Snitmærker. 



