430 



hos Tæuioglosserne er, om ikke det eneste saliggjøreucle Organ til 

 disses Artsbestemmelser, saa dog et Organ, der ikke bør under- 

 vurderes. 



I Videnskabelige Meddelelser for 1897 bar jeg meddelt mine 

 Iagttagelser af Radula bos Littorina Uttorea L. og vil nu gaa til 

 dennes nærmeste nordiske Slægtninge. 



De tre Littoriner, der børe til Eudisgruppen, {Lit. rudis Mat., 

 Lit. Grønlandica Bolt, Lit. tenebrosa Mtg.) ere alle vivipare; de 

 ere snart blevne opstillede som Varieteter af den typiske rudis, 

 snart igjen adskilte som gode Arter, og med god Grund, især naar 

 Hovedvægten lægges paa Skallen, dens Skulptur, Tykkelse og Form. 

 Ved Sammenligning af Radula har jeg fundet stort Slægtskab, 

 men dog ogsaa nogle Ejendommeligheder hos hver især, der mu- 

 ligen kunde give nogen Vejledning. Som ved andre Littoriner 

 findes paa Medianpladen en stor midterste Tand, paa hver Side 

 af denne 1 à 2 mindre : Lit. Grønlandica har 2 , rudis og tene- 

 brosa hver 1. 



Den første Lateralplade 

 hos Grønlandica har to større 

 Tænder, for og bag disse to 

 mindre; rudis har kun en og 

 tenebrosa kun den bageste. 

 Ved den anden Lateralplades 

 Tænder har jeg intet fundet 

 at bemærke. Den tredie La- 

 teralplade hos Grønlandica 

 har 6 Tænder, rudis 5 og 

 tenebrosa 7. 



De to Repræsentanter for 

 Obtusatagruppen {Lit. obtusata 

 L. og palUata Say) lade sig 

 uden stor Vanskelighed adskille, naar man har rene uslidte Skaller, 

 men er Skulpturen udslettet, kan Bestemmelsen blive meget tvivlsom, 

 der maa da tyes til Radula. 



Fig. I. Littorina Grønlandica. 

 2 : Medianpladen, 3 : Tredie Lateralplade, 



