222 



ringe Frugtbarhed atter vilde forringes, og at Individerne derpaa 

 vilde tiltage i Størrelse. Om dette finder Sted, har jeg ikke til- 

 strækkelige Iagttagelser til at kunne afgøre, men det synes snarest 

 at se ud, som om de beholde omtrent samme Størrelse i en længere 

 Aarrække. I adskillige mindre — med smaa Individer over- 

 fyldte — Vandsteder, er der imidlertid en rigelig Næringsmængde 

 til Stede , og Aarsagerne til Individernes Lidenhed blive da 

 vanskelige at forklare. Semper har fremsat den mærkelige Formod- 

 ning, at Vandet indeholder et endnn ukendt Stof, der er nødvendigt 

 for Dyrenes Væxt, og det fremgaar af hans og Varignys Forsøg, 

 at selv om alle andre (bekendte) gunstige Betingelser ere til Stede: 

 en passende Næringsmængde af en passende Kvalitet, en til- 

 strækkelig Iltmængde, en normal Temperatur og Lysmængde, ingen 

 skadelige Luftarter i større Mængde , ingen Parasiter etc. , opnaa 

 Individerne ikke den normale Størrelse, hvis der ikke er en vis 

 Vandmængde, mindst 4 — 5 Liter for et Individ (af L. stagnalis). — 

 Af Faktorer, der hæmme Væksten, kunne iøvrigt nævnes stærk Blæst 

 og Udtørring af Vandstederne. 



Limnæa palustris er næppe saa variabel som foregaaende, 

 med mindre den hidtil som selvstændig Art betragtede Limnæa 

 truncatula bør opfattes som en Varietet af denne Art. Som tid- 

 ligere berørt, har Brockmeier fremsat den Anskuelse, at L. 

 palustris ved at leve paa Steder, hvor der hersker meget ugunstige 

 Forhold som Kulde, Tørhed og Mangel paa Næringsmidler, forvandles 

 til L. truncatula, og der er meget, der tyder paa, at han har Ret 

 i denne Betragtning. Dr. Brockmeier søger for Tiden ved direkte 

 Forsøg at overføre den ene Form til den anden, og Eesultatet af 

 disse maa imødeses med megen Interesse. Her fra Landet kendes 

 fra flere Steder Former, som ere vanskelige at henføre til den ene 

 eller den anden af de to „Arter". De Forskelligheder, som Skallen 

 sædvanlig udviser, ere følgende: 



