117 



ning med krosstensfält att smärre ryggar och åsar af kross- 

 stensgrus på större eller mindre afstånd ifrån hvarandra i 

 vissa riktningar framstryka öfver terrängen, ett förhållande, 

 som på det närmaste sammanhänger med krosstensgrusets 

 egenskap af glacialmoränbildning, och på hvilket sednare 

 gjorda iakttagelser för öfrigt erbjudit talrika exempel. 



Från Tammerfors norrut anträtfa vi krosstensaflagrin- 

 gar af större betydenhet vid 9 v. från nyssnämnde stad i 

 trakten af Vehmais by, i Kangasala socken på en höjd af 

 ungefär 425' öfver Bottniska vikens medelnivå. Krosstens- 

 fältet sträcker sig ända till 12V4 v. från Tammerfors något 

 i norr från Watiala by. Fig. 2, Pl. I hänför sig till denna 

 aflagring. På sträckan emellan 14 och 20 vv., 2 v. norrom 

 Suinula station anträffas likaså en krosstensgrusbank, till 

 sin utsträckning visserligen något mera omfattande än den 

 föregående, men i följd af här och der förekommande moss- 

 torf- och lerjordsbetäckning icke öfverallt anstående i da- 

 gen. På sträckan ifrån 22V4 v. till 30 v. bestå de lösa 

 jordbetäckningarne företrädesvis af krosstensgrus. Kross - 

 stensbäddar hafva vidare blifvit iakttagna emellan 59 och 

 64 vv. i Juupa predikogäll af Orihvesi socken, på en me- 

 delhöjd af 450 a 460 fot öfver hafvets nivå; emellan 657* 

 samt 74 v. i norra delen af Orihvesi jemte södra delen af 

 Ruovesi socknar, liksom härintills på grund af fast klyft, 

 men med ständig sänkning i den absoluta höjden (ifrån 462' 

 till 344' på 76V2 v.) Fig. 5, Pl. I tillhör denna aflagring. 



Vid 79 v. börjas åter en krosstensgrusaflagring, hvii- 

 ken med smärre afbrott af dammjord-, mosand- och lerbe- 

 täckning, fortsattes med en stigning af terrängen ända till 

 495 fot på 87 v., förbi Filppula och Kolho stationer i Ruo- 

 vesi och Keuru socknar till 94 V2 v. Fig. 5, Pl. II hörer hit. 



Från 146 v. i Etseri till 166 v. vid Tuuri by i Alavo 



