162 



kommande i glacialleraii att de på sätt och vis kunua räk- 

 nas bland dess karakteristiska kännetecken. 



Längs jernvägslinien emellan Tammerfors och Wasa 

 iakttog jag större leraflagringar å följande orter: emellan 3 

 och 9 vv. i Messuby och Kangasala socknar; emellan 34 

 och 48 vv. i Orihvesi socken; emellan 94 och 96 vv. iKeuru, 

 samt emellan 166 och 176 vv. inom Alavo, den sistnämnda 

 dock på flere ställen afbruten genom uppstickande kross- 

 grusbankar och i dagen anstående berggrund. 



Ifrån det förstnämnda gebitet på en medelnivå af 328 

 fot hafva vi redan meddelat resultaten af några jordborr- 

 ningar; återstår nu att redogöra för de öfriga. Den andra 

 aflagringen vidtager ungefär 4V2 v. S om Orihvesi station 

 och fortgår sedan här och der af bruten af uppstickande skif- 

 ferkupper på en medelhöjd af 310 fot till 43 V2 v., der det 

 på IV2 verst sträcka delvis afbrytes af krossgrusbankar och 

 berghällar. Fram emot 45 v. vidtager det åter och fortsat- 

 tes sedan utan afbrott ända till 48 v. ungefär halfvägs emellan 

 Orihvesi och Korkeakoski stationer. Af alla längs jernvägs- 

 linien anträffade leraflagringar är denna den likformigaste 

 och mest typiskt utpreglade. Följande prof teckningar här- 

 stamma derifrån. 



Fig. 1, Pl. IX framställer en profilteckning från en ler- 

 tägt vid 3 4 Ve v. från Tammerfors, på 365' höjd öfver hafvet. 



a synnerligen fast, gråbrun lera med bruna roststrim- 

 mor (glaciallera). 



b oskiktad dammjordblandad lera. 



Fig. 2, Pl. IX af bildar sidoväggen i en lerbanks ge- 

 nomskärning vid 43 V2 v. från Tammerfors, på 354' nivå. 



a skiktad sandblandad lera med små afskilda innelig- 

 gande rostkulor af en ärts storlek (glaciallera), 



h oskiktad rostbrun mosand. 



