140 



vestra del, erbjöd sig dock icke något tillfälle att taga pro- 

 filer härifrån. Desto gynnsammare gestaltade sig förhållan- 

 dena beträffande den östra delen af åsen. I följd af jern- 

 vägsbyggnad hade här redan 1875 och 1876 ganska bety- 

 dande skärningar i åsen blifvit gjorda. Man lemnade icke 

 tillfället att obeaktadt gå sig ur händerna, utan såväl hr 

 Prof. WiiJc 1) som den af Finska Vet. Societeten för under- 

 sökning af genomgräfningarne vid Åbo — Tammerfors — Tava- 

 stehus jernvägsbyggnad utsedde geologen A. M. Jernström ^) 

 meddelade vigtiga upplysningar om de förhållanden i åsens 

 inre byggnad, till hvilka skärningarne gifvit uppslag. An- 

 läggningen af Tammerfors — Wasa banan nödvändiggjorde nya 

 skärningar, hvilka i motsats till de förra i mera sned rikt- 

 ning genomsätta åsen. Det är ifrån dessa skärningar ne- 

 danbeskrifne profiler äro tagna. 



Fig. 1 , Pl. VI af bildar norra sidoväggen i en skärning, 

 å det ställe, der banan till Wasa skiljer sig från Åbo— Tam- 

 merforslinien. Åsens rygg höjer sig på detta ställe 371' öf- 

 ver hafvets nivå. 



a. Rostbrunt rullstensgrus i olika groflek med inströdda 

 stenar om ett hufvuds till 1 kub.-fots storlek. 



h. Delvis skiktad gråbrun sand med korn af ärts stor- 

 lek (gröfre rullsand). 



c. Vackert skiktad hvarfvig lerblandad sand och sand- 

 blandad lera, uppkilande från sidan och nående till fjerdede- 

 len af åsens höjd; de egendomliga jernroströren förekomma 

 här liksom öfverallt i de glaciala ler och sandbildningarne. 



^) Wiik, F. J. Öfversigt af Finlands geologiska förhållanden. 

 Helsingfors 1876, p. 90. 



^) Jernström, A. M. Qvartärbildn. längs Abo — Tammerfors— Ta- 

 vastehus jernvägslinie. Bidrag till kännedom ai Finl. natur och folk. 



XX haft. p. 58. 



