138 



f 



nedströmmande vattenmassor, hvilka genom sprickor i isen 

 sökt sig en väg till glacierens botten. 



Af N. O. Holst O härstammar ett förklaringssätt, som 

 låter ruUstensåsarne uppstå i de strömfåror, hvilka det vid 

 inlandsisens af smältning bildade vattnet utskurit i och ge- 

 nom sjelfva isen. 



Otto Gumaelius^) finner det antagligt „att åsarnes 

 kärna är bildad såsom en i inlandsisens undre del ingående 

 och med densamma rörlig inlagring, såsom en inre morän", 

 men erkänner kort derpå att „den enda svåra punkten" 

 (grundvilkoret för teoriens sannolikhet!) „är, att man i all- 

 mänhet icke ser något grus o. d. hvarken i glacierer eller 

 inlandsis". 



Ehuru det väl är ganska sannolikt att några af dessa 

 förklaringsförsök i större eller mindre mån ega sin tillämp- 

 ning på vissa lokalförhållanden torde man dock ännu tills- 

 vidare vara berättigad att påstå, det ingen fullt tillfredsstäl- 

 lande lösning af den gåtfulla frågan om våra rullstensåsars 

 uppkomst genom dem blifvit vunneu. 



Innan jag går vidare att yttra mig om den af ovanstå- 

 nnde åsigter, som tyckes mig hafva de flesta talande skäl 

 för sig, vill jag i korthet först anföra mina iakttagelser från 

 åsen vid Tammerfors, den enda större af de få rullstensåsar, 

 som träffas vid bansträckan emellan T:fors och Wasa. 



I sådant afseende torde det vara i sin ordning att först 

 redogöra för terrängförhållandena och konfigurationen å den 

 trakt, der ifrågavarande åsbildning stryker fram. 



Såsom af den bilagda lilla situationskartan synes, upp- 



^) Eolst, N. O. „0m de glaciala ruUstensåsarne". Geol. För- 

 eningens Förh. Bd III, sid. 104. 



2) Gumaelius, O. Mellersta Sveriges glaciala bildningar. Om 

 rullstensgrus, Bihang till K. Sv. V. A. Handl. Bd 4, N:o 3. 



