137 



undergick sedermera i följd af Prof. O. Torells iakttagelser 

 på Spetsbergen såtillvida en förändring att åsarne väl egent- 

 ligen antogos härröra från moräner och först i andra hand 

 genom hafsvågornas svall och omarbetning blifvit till hvad 

 de nu voro. Afses härmed sido- och midtelmoräner, torde 

 Torells ^) teori i visst afseeude få betraktas såsom en sam- 

 manslagning af den egentliga strandvalls- och moränteorien. 



I sin nya form blef teorin ytterligare utvecklad af S. 

 Loven och omfattades sedermera med ifver af A. Erdmann, 

 som för densamma anfört åtskilliga vägande bevis. 



Till sin ålder af något tidigare datum än både strand- 

 valls- och rullstensflodsteorin är Charpentiers uppfattning af 

 åsarne såsom gamla moräner (jag vet icke hvad förslags). 



Af sednare tillkomna hypoteser i detta afseende torde 

 väl hrr A. E. Törnebohms ^) försök att förklara de svenska, lik- 

 som G. v. Helmersens ^) de finska sandåsarnes uppkomst höra 

 till de mest vågade. 



Såsom bekant hvilar denna hypotes på antagandet af 

 vidt omfattande erosion utaf ett supponeradt, flere hundrade 

 fot mägtigt slam- och grustäcke, som skulle höljt de trak- 

 ter, der sandåsar nu förekomma, men hvars tillvaro icke dess 

 mindre, såsom Gumaelius med skäl anmärker, ännu är obe- 

 visad, och troligen icke heller låter sig bevisas. 



David Mummel^) har framställt en teori, enUgt hvil- 

 ken åsarne skulle hafva bildats under inlandsis i följd af 



^) Torell, o. Bidrag till Spetsbergens moUuskfauna 1. Sthlm 1859. 

 „ Undersökn. öfver Istiden 1872. 



-) Törnebohm, A. E. Geol. Fören. Förhandl. 1872. N:o 4. 



^) v. Eilmersen. „Studien iiber die Wanderblöcke und die Dilii- 

 vialgebilde Russlands". Memoires de FAcademie de S:t Petersbourg. 

 Tom. XIV 1869. N:o 7. 



*) Eummel, D. ,,0m rullstensbildningar" Sv. geol. Undersök- 

 ning 1874. 



10 



