175 



här och der spår af den nyss beskrifna brunhvita lerbildnin- 

 gen påträffas". 



Tyvärr lemnar oss förf. i okunnighet om denna leras 

 petrografiska natur och beskaffenhet iöfrigt; endast om dess 

 lagring i förhållande till den andra lerarten meddelar han 

 följande vigtiga upplysning: „... fastän jag visserligen på 

 några ställen träffat blågrå skiktad lera ofvanpå de af brun 

 lera och fin hvit sand bestående aflagringarne, har jag lik- 

 väl alltid i förhanden varande djupare gräfningar funnit blå 

 hvarfvig lera nederst och inunder nämnda aflagringar, och 

 vågar jag på grund häraf antaga som sannolikt, att den blå- 

 grå hvarfviga leran i allmänhet blifvit afsatt förut och så- 

 ledes är den äldre länken bland våra skiktade leraflagringar". 

 Det vill synas som skulle man i detta af Jernström fast- 

 ställda lagerförhållande kunna spåra en viss öfverensstäm- 

 melse med den af oss på några ställen i Österbotten ob- 

 serverade lagerföljden hos de begge lerslagen. Låter det 

 sig verkligen bevisas att en analogi härutinnan eger rum så 

 känner man sig redan med afseende å den synpunkt, hvarur 

 vi hittills betraktat saken frestad att ansluta sig till det af 

 Jernström framkastade projekt om ett parallelliserande af 

 den brungrå hvarfviga leran med Sveriges hvarfviga lera och 

 den blåa eller blågrå lerbildningen med dess hvarfviga mer- 

 gel. Så vågadt ett sådant företag än kan synas och så vig- 

 tiga inkast deremot än kunna göras, särskildt med hänsyn 

 till den blåsvarta (resp. blågråa) lerans saknad af hvarje kalk- 

 halt — hvilken vi lika litet lyckats uppvisa i den blåsvarta, 

 som hr Jernström i den blågrå — gifves dock omständigheter 

 hvilka, om man helt och hållet förbiser denna kalkhalt, till 

 en viss grad kunna skänka berättigande åt denna förslags- 

 mening. Vi syfta här på den svenska Mälarbassinens aflag- 

 ringar af svart lera och mergel, samt den öfverensstämmelse 



